Справа № 444/2189/23
Провадження № 2/444/101/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

23 січня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Панюра Н.Ф.,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про тлумачення заповіту,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про тлумачення заповіту.

ОСОБА_1 в позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , вона є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується її свідоцтвом про народження. Позивач зазначає, що змінила своє прізвище на « ОСОБА_5 » у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 09.10.2021 року склав в її користь заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1888. Зі змісту заповіту вбачається, що ОСОБА_4 заповів їй середню земельну частку пай, площею 1,38 га., що належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, та середню земельну частку пай площею 1.46 га., що належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право приватної власності на землю від 02.12.1997р. серія ЛВ № 073816.

Також, ОСОБА_4 19.02.2015 року склав заповіт в користь ОСОБА_6 , який посвідчено секретарем Волицької сільської ради та зареєстровано в реєстрі за номером №1. Зі змісту цього заповіту вбачається, що ОСОБА_4 все своє майно заповів онуці ОСОБА_6 . ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 » у зв`язку з одруженням.

Позивач зазначає, що вона звернулася до Жовківської нотаріальної контори, де відкрила спадкову справу після смерті батька на підставі наявного в неї заповіту. Коли вона почала готувати документи для видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом було виявлено, що орендарем земельних ділянок, ще в 2012 році було виготовлено державні акти па право власності на земельні ділянки на підставі згаданого вище свідоцтва про право на спадщину та Сертифікату.

Так, Орендарем було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,7304 га кадастровий номер :03:000:0543 серія ЯМ 288663 від 15.11.2012 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волицької сільської ради. Також, Орендарем було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,3146 га кадастровий номер :03:000:0436 від 20.12.2012 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волицької сільської ради.

Позивач зазначає, що для того, щоб доказати, що згадані земельні ділянки отримані ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину та Сертифікату вона зверталась до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Листом від 01.11.2022 року №29-13-0.3-3306/2-22 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повідомило, що в електронному документообігу «Автоматизованій системі управління документами ДОК ПРОФ» відсутня документація із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки, які належать гр. ОСОБА_4 площею 0,7304 га., кадастровий номер :03:000:0534 та площею 0,1317 га., кадастровий номер :03:000:0436.

Довідкою ФОП ОСОБА_8 від 02.11.2022р. № 1-02112022 стверджується, що згідно із технічною документацією із землеустрою щодо виділення земельних ділянок у власність з розрахунку середньої частки (паю) із земель пайового фонду Волицької сільської ради розробленої у 2012 році ФОП « ОСОБА_8 » та затвердженої розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації № 243 від 14.03.2012 року, згідно із пунктом № 108 додатку, ОСОБА_4 передані у власність земельні ділянки загальною площею 2,4050 га., з них 1.3146 га. ріллі, та 0,7304 га. сінокосів, які в свою чергу виділені із земель пайового фонду взамін сертифікатів на право на середню частку пай серія ЛВ № 018894 на площу 1,38 га. та серії ЛВ № 073816 на площу 0,85 га.

Позивачка стверджує, що на підставі наведеного нею доведено факт, що її батько на підставі заповіту мав намір передати після своєї смерті саме земельні паї, які він мав у власності та які згодом були виділені йому внатурі.

Таким чином, вона має право отримати у власність в порядку спадкування за заповітом загадані вище земельні ділянки. У зв`язку з чим, вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті батько зазначив, що він заповів їй середню земельну частку пай площею 1,38 га., що належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, та середню земельну частку пай площею 1,46 га, що належала йому на підставі сертифікату на право приватної власності на землю від 02.12.1997р. серія ЛВ № 073816. А на момент отримання свідоцтва про право на спадщину уже є земельні ділянки, які належать гр. ОСОБА_4 площею 0,7304 га., кадастровий номер :03:000:0534 та площею 0,1317 га., кадастровий номер :03:000:0436 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач вказує, що коли вона подала позов про визнання права власності в порядку спадкування на земельні ділянки то виявилося, що відповідач ОСОБА_2 заперечує, щодо даного позову і вважає, що земельні ділянки згадані у позові належать їй згідно заповіту зробленого ОСОБА_4 в її користь.

Позивач зазначає, що особливості тлумачення заповіту викладені у статті 1256 ЦК України. Згідно з ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту у цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті.

Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

У зв`язку з наведеним, позивач просить тлумачити зміст заповіту, складеного заповідачем ОСОБА_4 09.10.2021 року, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1888 як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно з яким ОСОБА_4 заповів ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7304 га. кадастровий номер :03:000:054, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3146 га. кадастровий номер :03:000:0436.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 10.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 03.08.2023 року (арк. спр. 31-32).

03.08.2023 року в підготовчому засіданні позивачкою до суду подано заяву про об`єднання в одне провадження цієї справи з цивільною справою №444/3317/22 за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на нерухоме майно (арк. спр. 41-42). У зв`язку з чим відкладено проведення підготовчого засідання у справі на 28.09.2023 (арк. спр. 45-47).

28.09.2023 року в підготовчому засіданні представником відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник зазначає, що 22.09.2023 року вона отримала повноваження від ОСОБА_2 на представництво інтересів у даній справі. Ознайомившись із матеріалами та змістом позовної заяви в підсистемі «Електронний суд» відповідач ОСОБА_2 та її представник не погоджуються із доводами позивача, наведеними в позовній заяві, вважають їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Так, 19.02.2015 року ОСОБА_4 склав заповіт в користь ОСОБА_6 , тепер ОСОБА_2 , якій заповів своє майно. ОСОБА_4 взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №018894 на площу 1,38 га та серії ЛВ №073816 на площу 0,85 га передано у власність земельні ділянки загальною площею 2,4050 га, а саме: земельну ділянку площею 1,3146 га в с.Волиця, Жовківський район, Львівська область, кадастровий номер :03:000:0436, державний акт серія ЯМ №288662 від 19.10.2012; земельну ділянку площею 0,7304 га в с.Волиця, Жовківський район, Львівська область, кадастровий номер :03:000:0543, державний акт серія ЯМ №288663 від 19.10.2012. На підставі розпорядження Жовківської райдержадміністрації від 14 березня 2012 року № 243 19 жовтня 2012 року взамін сертифікатів серії ЛВ №018894 на площу 1,38 га та серії ЛВ №073816 на площу 0,85 ОСОБА_4 були видані Державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯМ №288662 від 19.10.2012 року, серія ЯМ №288663 від 19.10.2012 року, що підтверджується поданою позивачем довідкою №1-02112022 від 02.11.2022р. ФОП ОСОБА_8 , що розробляв технічну документацію на земельні ділянки. Вказані Державні акти були за життя отримані ОСОБА_4 . Таким чином, на дату відкриття спадщини, право спадкодавця ОСОБА_4 на частки (паї), підтверджені сертифікатами, було припинене. Оскільки після виділення в натурі земельної ділянки право на земельну частку (пай) зникає, воно не може бути успадковане. Отже, спадкування майна ОСОБА_4 здійснюється за заповітом від 19.02.2015 року. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №539/1594/17. У відзиві представник зазначає, що зміст заповіту не містить суперечностей, неточностей, які б ускладнювали розуміння останньої волі заповідача. Заповіт складено ОСОБА_4 9 жовтня 2021 року, в якому вказано про те, що належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом земельну частку площею 1,38 га, та земельну ділянку площею 1,46 га, яка розташована на території села Волиця Волицької сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області він заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Далі вказано, що "цей заповіт, який на моє прохання та з моїх слів записаний нотаріусом з допомогою технічного засобу прочитаний мною заповідачем вголос і особисто підписаний". Отже, за відсутності неточностей в заповіті як умова для його тлумачення виключають можливість тлумачення заповіту судом. Враховуючи, що текст заповіту від 09.10.2021р. не містить ані суперечностей, ані неточностей, складений зі слів заповідача, а також з урахуванням того, що при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у зміст заповіту, відповідач вважає, що текст заповіту від 09.10.2021 року не підлягає тлумаченню, тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

28.09.2023 року відкладено підготовче засідання у справі на 19.10.2023 року (арк. спр. 78-80).

19.10.2023 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про об`єднання в одне провадження цивільної справи №444/2189/23 з цивільною справою №444/3317/22 (арк. спр. 97-98).

19.10.2023 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області задоволено клопотання позивачки ОСОБА_1 про витребування від Жовківської державної нотаріальної контори копії спадкової справи №10/2022, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк. спр. 99-100). Підготовче засідання відкладено на 20.11.2023 року.

17.11.2023 року до суду надійшла копія спадкової справи №10/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (арк. спр. 112-178).

20.11.2023 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування копії договору оренди землі на земельну ділянку та доданих до нього документів (арк. спр. 190-191).

20.11.2023 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20.12.2023 року (арк. спр. 200-201).

20.12.2023 року справу знято з розгляду, визначено дату наступного судового засідання 23.01.2024 року (арк. спр. 213).

23.01.2024 року в судове засідання не з`явилися представники відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області та третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори, які були належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання. Від відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 26.07.2023 року надійшло клопотання, в якому міська рада просить розгляд справи провести за наявними у справі матеріалами без представника Рава-Руської міської ради (арк. спр. 38). Від Жовківської державної нотаріальної контори 17.11.2023 року надійшов лист, в якому зазначено, що нотаріальна контора просить розглядати дану справу у відсутності їх представника та немає заперечень проти позовних вимог (арк. спр. 112).

В судовому засіданні 23.01.2024 року позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_9 в судовому засіданні 23.01.2024 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених у позовній заяві мотивів, просила суд позов задовольнити. Представник у вступному слові зазначила, що ОСОБА_4 09.10.2021 року склав заповіт в користь ОСОБА_1 яким заповів їй земельні ділянки паї. Крім того, ще в 2015 році ОСОБА_4 склав заповіт в користь своєї внучки ОСОБА_6 . Позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини. В процесі оформлення спадкових прав позивачці стало відомо, що на земельні ділянки виготовлено державні акти про право приватної власності. Однак, сам ОСОБА_4 не звертався із заявами про виготовлення державних актів на земельні ділянки. Так, земельні паї були здані в оренду приватному підприємству, яке і здійснило виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки, що належали ОСОБА_4 . Хто ставив підписи від імені ОСОБА_4 на документах про виготовленні державних актів невідомо. На договорі оренди від 14.12.2016 року ОСОБА_4 підпису не ставив. А тому, ОСОБА_4 не було відомо про те, що на земельні ділянки оформлені державні акти про право приватної власності. У зв`язку з наведеним є необхідність в тлумаченні заповіту.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні 06.06.2023 року позовні вимоги заперечила, просила врахувати наведені у відзиві на позовну заяву мотиви та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Також представник відповідача у вступному слові зазначила, що на момент складення заповіту земельні ділянки у формі паїв не існували. Суд не вправі підміняти волю заповідача. При складанні заповіту була можливість перевірити і в нотаріуса яким саме майном володів заповідач. Позивач заперечує, що ОСОБА_4 було підписано договір оренди, однак кошти за оренду землі вона отримувала. Представник зазначає, що предметом дослідження в даній справі є тлумачення заповіту, а тому договір оренди землі та додані до нього документи є неналежними та недопустимими доказами у даній справі та не стосуються предмету доказування. Орендар не є учасником справи та в даній справі не досліджується дійсність договору оренди землі та підписання договору оренди сторонами, оскільки діє презумпція правомірності правочину.

Суд, заслухавши вступне слово позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_9 , представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , проаналізувавши доводи наведені позивачкою та її представником в позовній заяві, а також обґрунтування, які викладені у відзиві представником відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (арк. спр. 7).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_11 (арк. спр. 8).

Після укладення шлюбу 07.06.1986 року із ОСОБА_12 позивач своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_13 » змінила на прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (арк. спр. 9).

ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) від 02.12.1997р. серія ЛВ № 073816 належала земельна ділянка площею 1,46 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території села Волиця Жовківського району Львівської області (арк. спр. 13).

13.07.2011 року ОСОБА_4 видане свідоцтво на права на спадщину за законом після смерті його дружини ОСОБА_11 , а саме право на земельну частку площею 1,38 га, що перебуває у власності ТзОВ «Волиця» Жовківського району Львівської області і належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ виданого Жовківською райдержадміністрацією 10 червня 2011 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 29 червня 2011 року за №6039 (арк. спр. 11).

З матеріалів спадкової справи №10/2022, яка заведена після смерті ОСОБА_4 (надана нотаріусом засвідчена копія) встановлено, що 19.02.2015 року ОСОБА_4 склав заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: «Все моє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право заповідаю своїй онуці ОСОБА_6 1987 р.н. зареєстрованої та проживаючої в селі Волиця Жовківського району Львівської області.» (арк. спр. 129).

Після укладення шлюбу 11.07.2019 року із ОСОБА_14 відповідач своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_15 » змінила на прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (арк. спр. 119).

24.01.2022 року ОСОБА_2 звернулася в Жовківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом, в якій зазначила, що крім неї спадкоємців немає, спадкоємцем до обов`язкової частки є ОСОБА_16 (арк. спр. 72).

20.02.2023 року ОСОБА_16 подала заяву до Жовківської державної нотаріальної контори про те, що вона не претендує на обов`язкову частку спадщини (арк. спр. 169).

20.02.2023 року ОСОБА_2 звернулась із заявою в Жовківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом, а саме житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 після смерті діда ОСОБА_4 (арк. спр. 170) та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно (арк. спр. 177).

Також, з матеріалів спадкової справи №10/2022 встановлено, що 09.10.2021 року ОСОБА_4 склав заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробив таке заповідальне розпорядження: «…належну мені, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Галань О.Я., державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори, Львівської області 13 липня 2011 року за реєстровим №2008, земельну частку площею 1,38 га, що перебуває у власності ТзОВ «Волиця» Жовківського району Львівської області; належну мені на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Галань О.Я., державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори, Львівської області 13 липня 2011 року за реєстровим №2008, земельну частку площею 1,38 га, що перебуває у власності ТзОВ «Волиця» Жовківського району Львівської області; належну мені на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №073816, виданого Волицькою сільською радою Жовківського району, Львівської області 02 грудня 1997 року, земельну ділянку площею 1,46 га, яка розташована на території села Волиця, Волицької сільської ради, Львівського (колишнього Жовківського) району, Львівської області, заповідаю: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 …» (арк. спр. 140).

11.04.2022 року ОСОБА_1 звернулася в Жовківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом, в якій зазначила, що крім неї спадкоємців немає (арк. спр. 134).

20.10.2022 року ОСОБА_12 звернувся в Жовківську державну нотаріальну контору від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якій зазначив, що після смерті залишилось спадкове майно: земельні ділянки площами 1,3146 га., 0,7304 га, які розташовані на території Волицької сільської ради, Львівського району, Львівської області, просить видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на це майно (арк. спр. 142).

Постановою державного нотаріуса Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 жовтня 2022 року №810/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площами 1,3146 га., 0,7304 га., що розташовані на території Волицької сільської ради Львівського району Львівської області, громадянці ОСОБА_1 відмовлено з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат»: заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації (арк. спр. 141).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,3146 га кадастровий номер :03:000:0436 від 20.12.2012 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волицької сільської ради (арк. спр. 25).

Також, ОСОБА_4 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,7304 га кадастровий номер :03:000:0543 від 15.11.2012 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волицької сільської ради (арк. спр. 24).

Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0436, яка розташована на території Волицької сільської ради, Жовківський район, Львівської області, площею 1.3146, належить ОСОБА_4 , дата державної реєстрації 20.12.2012 року (арк. спр. 19).

Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0543, яка розташована на території Волицької сільської ради, Жовківський район, Львівської області, площею 0,7304, належить ОСОБА_4 , дата державної реєстрації 15.11.2012 року (арк. спр. 16-17).

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі статтею 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Частиною п`ятою статті 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни.

Особливості тлумачення заповіту викладені у статті 1256 ЦК України.

Зокрема, статтею 1256 ЦК передбачено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

Системний аналіз положень статей 213,1256 ЦК України дає підстави для висновку, що при тлумаченні змісту заповіту не допускається пошук тієї волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Згідно до пункту 2.1 Глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини.

Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку, при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі.

Згідно з підпунктом 5.2 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку, якщо для оформлення спадщини надано кілька заповітів спадкодавця, нотаріус повинен надати їм правову оцінку, керуючись положеннями статті 1254 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Питання пов`язані з реалізацію спадкових прав підлягають судовому розгляду лише в разі неможливості їх вирішення в нотаріальній конторі.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Необхідно зазначити, що сторони у справі є спадкоємцями до майна померлого ОСОБА_4 за заповітом, зокрема, позивач ОСОБА_1 за заповітом, який складено 09.10.2021 року, а відповідач ОСОБА_2 за заповітом, який складено 19.02.2015 року. Також в матеріалах спадкової справи наявна заява ОСОБА_16 від 20 лютого 2023 року, в якій зазначено, що їй відомий зміст заповіту від 19.02.2015 року і на обов`язкову частку спадщини вона не претендує.

Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Зі змісту позовних вимог та наданих доказів встановлено, що нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці ОСОБА_1 на земельні ділянки площами 1,3146 га, 0,7304 га з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, не може реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку у зв`язку з тим, що нотаріус не міг визначити справжню волю заповідача щодо розпорядження спадковим майном на випадок його смерті та що викликало незрозумілості для нотаріуса, стороною позивача суду не надано.

Частина друга статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Виходячи із зазначених правових норм, тлумачення заповіту судом здійснюється за наявності таких правових умов: зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача та наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту.

Об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст.

Згідно із заповітом від 09.10.2021 року ОСОБА_4 заповів земельну частку площею 1,38 га, що перебуває у власності ТзОВ «Волиця» Жовківського району Львівської області та земельну ділянку площею 1,46 га. позивачці ОСОБА_1 .

Згідно із довідкою ФОП ОСОБА_8 від 02.11.2022р. № 1-02112022, ОСОБА_4 передані у власність земельні ділянки загальною площею 2,4050 га., з них 1.3146 га. ріллі, та 0,7304 га. сінокосів, які в свою чергу виділені із земель пайового фонду взамін сертифікатів на право на середню частку пай серія ЛВ № 018894 на площу 1,38 га. та серії ЛВ № 073816 на площу 0,85 га.

Однак, площа земельної ділянки в заповіті від 09.10.2021 року, що посвідчена сертифікатом серії ЛВ № 073816 зазначена 1,46 га.

Неточності та помилки щодо площі земельної ділянки, яка передається у спадщину, за обставин цієї справи не можуть бути усунуті шляхом тлумачення заповіту відповідно до положень статей 213, 1256 ЦК України.

Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 89, 258-259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про тлумачення заповіту - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

Відповідач: Рава-Руська міська рада Львівського району Львівської області, юридична адреса: 80316 м.Рава-Руська, вул.Я.Мудрого, 3, Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), юридична адреса: місто Жовква, вулиця Воїнів УПА, 1, Львівського району, Львівської області.

Повне рішення суду складено 02.02.2024 року.

Суддя: Олещук М. М.