ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16347/23

Провадження № 22-ц/4820/257/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/16347/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг в розмірі 47 964 грн 15 коп та судовий збір в сумі 2684 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до банку та підписав Анкету-заяву № б/н від 07 грудня 2018 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає є між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 5000грн., а в подальшому кредитний ліміт збільшено до 50000 грн., який в подальшому зменшено, відповідач в свою чергу зобов`язався повернути частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок в розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 18 січня 2023 року утворилась заборгованість в сумі 47 964,15 грн., з яких 47964,15грн. заборгованість за тілом кредиту, яку банк просить стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 07 грудня 2018 року в розмірі 28 756 грн. 76 коп. та судовий збір в сумі 1609 грн 19 коп, в решті позовних вимог відмовлено.

АТ КБ «Приватбанк» не погодилося з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог (щодо стягнення частини заборгованості за тілом кредиту та відсотків), просить рішення скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що розглядаючи спір суд не в повній мірі перевірив всі обставини справи. Відповідач особисто звернувся до банку, бажаючи отримати кредит, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву, в якій вказав, що згоден з усіма умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі щодо сплати відсотків та штрафних санкцій. На підставі підписаної заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт. ОСОБА_1 активував кредитну картку та користувався кредитними коштами на доведених до його відома умовах, звертався за перевипуском картки, частково погашав кредиту заборгованість. Отже, вказані обставини в сукупності свідчать про те, що відповідач не лише був ознайомлений з умовами кредитування, а й погодився з ними. Заборгованість відповідача за фактично використаними кредитними коштами підтверджена випискою по рахунку, однак суд досліджуючи вказаний документ не прийняв до уваги, що за період з 07 грудня 2018 року по 18 січня 2023 року відповідач використав кредитні кошти в загальному розмірі 115698 грн 05 коп, до вказаної суми не входять нараховані відсотки, але входить комісія за зняття коштів та їх переказ. За вказаний період часу відповідач погасив 82 209 грн 63 коп, отже розмір фактично використаних і не повернутих коштів складає 33 488 грн 42 коп, а не 28 756 грн 76 коп як встановив суд. Отже, відповідачем заборгованість в повному обсязі не була погашена, тобто не повернута в повному обсязі сума фактично отриманих коштів. Оскільки, між сторонами укладено кредитний договір який не може бути безпроцентним, а тому банк має право на стягнення відсотків за кредитом відповідно до ч. 2 ст 1048 ЦК України.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 28 756 грн. 76 коп. в апеляційному порядку не оскаржено та в силу вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 07 грудня 2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку».

До анкети-заяви Банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, початковий розмір якого становив 5 000 грн. Вказаний розмір кредитного ліміту в подальшому збільшувався до 50000 грн та зменшено до 0, 00 грн.

На виконання умов договору ОСОБА_1 видано кредитну картку, з терміном дії до липня 2022 року.

Кредитними коштами та відповідно кредитною карткою відповідач користувався, періодично витрачаючи кредитні кошти та відповідно періодично погашаючи кредит.

За розрахунком Банку, доданим до позову, заборгованість відповідача за тілом кредиту станом на 18 січня 2023 року становить 47 964,15 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» надав суду: розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 18 січня 2023 року, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 07 грудня 2018 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», паспорт споживчого кредиту та виписку по рахунку відповідача.

Проте, підписана відповідачем анкета-заява від 07 грудня 2018 року не містить розміру процентної ставки за використання наданих кредитних коштів, а також відсутні умови щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та їх розміру.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, .

Однак, вказані документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 грудня 2018 року ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту по продукту «Кредитна картка», однак вказана обставина, не є доказом досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору.

Згідно ст. 9 «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит» Розділу II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» Закону України «Про споживче кредитування» споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися інформацією про умови кредитного договору для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.

За змістом даної норми паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавець надає споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та його форма його укладення визначені ст.ст. 12, 13 Закону України «Про споживче кредитування» в розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.

Отже, Паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Крім того, інформація відображена в Паспорті споживчого кредиту зберігає свою чинність до 22 грудня 2018 року.

Така правова поція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).

Тому, паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що нарахована банком кредитна заборгованість в сумі 47 964 грн 15 коп не відповідає умовам, погодженим сторонами при наданні кредитних коштів, відповідно до підписаної ОСОБА_1 . Анкети- заяви.

Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Так судом першої інстанції, правильно взято до уваги виписку по руху грошових коштів, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, періодично погашаючи кредитну заборгованість, однак розмір непогашеної заборгованості становить 28 756 грн 76 коп, з таким висновком суду суд апеляційної інстанції цілком погоджується, оскільки вказаний висновок суду відповідає наданій банком виписці по рахунку відповідача.

Посилання банку, що розмір фактично використаних і не повернутих коштів складає 33 488 грн 42 коп, а не 28 756 грн 76 коп, колегія суддів не бере до уваги, оскільки апелянт включає до суми 33 488 грн 42 коп, списані банком кошти у вигляді комісій за зняття коштів та переказ коштів, що не передбачено змістом, підписаної ОСОБА_1 . Анкети- заяви та не погоджено сторонами.

З цих же підстав, не приймає до уваги, колегія суддів також посилання банку на необхідність стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, з урахуванням яких загальний розмір заборгованості має складати 47 964 грн 15 коп.

Отже, доводи апеляційної скарги, що АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та уклали кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку слід відхилити з огляду на мотивувальну частину даної постанови суду.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова