Справа № 361/6970/24
Провадження № 2/361/4505/24
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
25 липня 2024 року м. Бровари
Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Бражник Н.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області про зняття арешту з нерухомого майна в межах виконавчого провадження,
До суду від імені та в інтересах ОСОБА_1 із вищезазначеним позовом звернувся адвокат Сало О.П. та просив суд скасувати арешт з нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 , який було накладено Броварським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області (далі Броварський ВДВС) на підставі постанови про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 січня 2004 року, в межах виконавчого провадження серії АА № 891085, реєстраційні номери обтяження 1312445, 1314721.
Позов мотивував тим, що Броварський ВДВС постановою від 22 січня 2004 року в межах виконавчого провадження серії АА № 891085 наклав обтяження, арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , реєстраційні номери обтяження 1312445, 1314721.
Обтяження у виді арешту майна, створює ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності, володіти, користуватися та розпоряджатися його майном, що є підставою для звернення до суду для захисту його прав.
У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Бражник Н. М.
Вивчивши матеріали позовної заяви суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у
спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позовна заява ОСОБА_1 про скасування арешту в межах виконавчого провадження підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, тому у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п.1 ч. 1 ст. 186, 353-354 ЦПК України,
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області про зняття арешту з нерухомого майна в межах виконавчого провадження.
Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку визначеному Розділом VII ЦПК України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя Н.М. Бражник