КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про ухвалення додаткового рішення)

Справа № 372/628/21 Головуючий у 1 інстанції: Тиханський О.Б.

Провадження №22-з/824/818/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

21 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.,

за участю секретаря Василенко Д.В.,

розглянувши заяву адвоката Старовойтової Дарини Андріївни представника малолітньої ОСОБА_1 , в особі матері ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до малолітньої ОСОБА_1 , в особі матері ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федчик (Кунда) Ірина Олександрівна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до малолітньої ОСОБА_1 , в особі матері ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федчик (Кунда) Ірина Олександрівна.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2023 року залишено без змін.

25 квітня 2024 року адвоката Старовойтова Д.А. представника малолітньої ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.

Заяву обґрунтовує тим, що питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось.

Витрати на професійну правничу допомогу у становлять 34 904,00 грн.

Вважає, що заяву подано в строк та є підстави для стягнення з позивача на користь третьої особи понесені витрати на правничу допомогу.

Зазначає, що до відзиву на апеляційну скаргу було додано розрахунок суми, яку сторона очікує понести під час розгляду справи в сумі 20 000 грн.

До заяви додано рахунок-фактура №19 від 19 квітня 2024 року за яким АО «Скляренко, Сидоренко і партнери» повідомило про необхідність сплатити 14 904,00 грн. за договором від 10.07.2017.

Сторони, в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та викладені в заяві доводи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення. При цьому враховує наступне.

За правилами частин третьої, четвертої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом 10 днів із дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Колегія суддів встановила, що 15.04.2021 ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , уклала з Адвокатським Бюро «Горепький і Партнери» договір про надання правової допомоги № 21-42.

Інтереси відповідача представляла адвокат Старовойтова Д.А., яка у відзиві на апеляційну скаргу зазначала, що сторона очікує понести у зв`язку з розглядом справи - 20 000,00 грн. на правову (професійну правничу) допомогу.

10.07.2017 ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , уклала з Адвокатським об`єднанням «Скляренко, Сидоренко та Партнери» договір про надання правової допомоги.

Представництво інтересів відповідача здійснювалось й адвокатом Адвокатського об`єднання «Скляренко, Сидоренко та Партнери» - Тригубом А.Ю.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат до заяви додано: додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги № 21-42 від 14 квітня 2022 року, звіт № 3 про виконану роботу та витрачений час відповідно до Договору про надання правової допомоги № 21-42, рахунок фактури № 2 від 17.04.2024, акт № 2 прийому - передачі виконання робіт від 18.04.2024, договір про надання правової допомоги від 10.07.2017, рахунок фактури № 19.04 від 19.04.2024, акт приймання-передачі виконання робіт від 19.04.2024.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послугта ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне дорученняз відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Такі само висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц.

Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи встановила, що так як з першою заявою по суті спору сторона відповідача подала до відзиву на апеляційну скаргу розрахунок суми судових витрат, які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Сторона відповідача надала і інші докази на підтвердження реальності наданих послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_5 та стягнення ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 904 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 131, 133, 141, 270 ЦПК України, колегія суддів Керуючись статтями 133, 141, 270, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Старовойтової Дарини Андріївни представника малолітньої ОСОБА_1 , в особі матері ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в особі законного представника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 34 904 грн.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 04 червня 2024 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко