Справа № 308/9147/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

представника третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав,

встановив:

28.05.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що він перебував у шлюбі з відповідачкою, від якого у них народилося двоє дітей. Стверджує, що за рішенням суду місце проживання дітей було визначено з відповідачкою, так як між подружжям було укладено нотаріально посвідчений договір від 16.03.2018 про визначення місця проживання дітей та участь у їх вихованні та утриманні, однак 18.08.2022 між ними було укладено новий нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та сплату аліментів на дитину, у зв`язку з виїздом відповідачки на постійне місце проживання до Єгипту, де серед іншого визначено, що діти проживатимуть з батьком. Зазначає, що з вересня 2022 року діти проживають з ним, відповідачка ніякої участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає, тобто свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.

04.07.2024 від представника відповідачки адвоката Німець О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачка дійсно проживає в Єгипті, однак неодноразово намагалася домовитися з позивачем про виїзд дітей за кордон, щоправда останній такої згоди не надає, тому спілкування з дітьми відбувається онлайн. Стверджує, що протягом 2023 року відповідачка хворіла, а потім народила дитину від іншого чоловіка. Дійсно знаходиться в Єгипті більшу частину часу, однак наразі повернулася в Україну до своїх дітей. Крім цього стверджує, що відповідачка бере активу участь у житті дітей, цікавиться їх життям, купує подарунки, перераховує грошові кошти. З огляду на вищевказане просить відмовити у задоволенні позову, так як твердження позивача щодо невиконання відповідачкою батьківських обов`язків неправдиве.

13.06.2024 від органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради надійшов висновок від 06.06.2024 №442/17/01-19, за яким визначено за недоцільне позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дітей.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, відповідачка та її представник, а також представник третьої особи ОСОБА_4 - заперечили щодо їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію сторін, надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 08.12.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу у них народились неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована виконкомом Кальницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 21.04.2008, та в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис за № 06 від 21.04.2008 року.

Неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 29.01.2010, та в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис за № 120 від 29.01.2010.

Шлюб між батьками дитини було розірвано, що підтверджується копією рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.04.2019 по справі № 308/1780/19.

18.08.2022 між батьками дітей було укладено та нотаріально посвідчено договір про участь у вихованні та сплату аліментів на дитину. Згідно з договору, батьки, за попередньою домовленістю між собою, встановили наступний режим проживання власних дітей: за спільною згодою батьків, до досягнення ними вісімнадцятирічного віку, неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 будуть спільно проживати разом з батьком ОСОБА_1 за фактичною адресою його проживання: АДРЕСА_1 . Нотаріусом роз`яснено батькам положення ч. З ст. 160 Сімейного кодексу України. У випадку зміни місця проживання дітей, той з батьків, з ким проживають діти зобов`язується повідомляти другого з батьків про нове місце проживання дітей протягом семи календарних днів. Батьки, за попередньою домовленістю, встановили, що мати має право проводити час з дітьми - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Мати має право забирати дітей для спільних прогулянок, в тому числі без участі та нагляду батька. Батьки не чинитимуть перешкод у спілкуванні дітей з дідусями, бабусями, іншими членами сім`ї та родичами. Інші питання виховання дітей вирішуватимуться між батьками, виходячи з інтересів дітей, принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з копії довідки про навчання від 22.04.2024 № 193 ОСОБА_5 є ученицею 10-Б класу Ужгородського ліцею №15.

Відповідно до характеристики від 22.04.2024 учениця навчається в даному навчальному закладі з першого класу. Зарекомендувала себе як відповідальна учениця. Навчальний матеріал засвоїла на середньому рівні, однак навчається не в повну міру своїх можливостей. Під час уроків активна, на зауваження вчителя реагує, намагається виправити недоліки. Вміє висловити власну думку і завжди аргументовано її доводить. Мар`яна самостійна, спокійна. Доброзичлива. Емоційно врівноважена, відповідальна, неконфліктна. Бере активну участь у громадському житті класу. Користується заслуженим авторитетом серед однокласників. З повагою ставиться до вчителів та учнів. Доручення класного керівника виконує беззаперечно. Батько, ОСОБА_1 , відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Постійно відвідує батьківські збори, підгримує зв`язок з класним керівником.

Згідно з довідкою від 22.04.2024 №194 ОСОБА_6 є учнем 8-А класу Ужгородського ліцею №15.

Згідно з характеристикою від 22.04.2024 ОСОБА_7 навчається в даному ліцеї з першого класу. За час навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. Навчається в повну міру своїх можливостей. Має довільну зорову, слухову, механічну пам`ять. Запам`ятовує учбовий матеріал. Виявляє логічне, образне, творче мислення. Має здібності до вивчення предметів природничо-математичного циклу. На уроках завжди уважний, не систематично виконує домашні завдання. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере активну участь у громадському житті ліцею та класу. Крістіан веселий, товариський, стриманий, дисциплінований, самостійний, не піддається чужому впливу. Користується повагою серед однокласників. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Батько приділяє належну увагу вихованню. Постійно підтримує зв`язок з ліцеєм та класним керівником. Систематично відвідує батьківські збори.

Згідно з характеристикою гравця ОСОБА_6 Академія футболу «Минай» від 23.04.2024 останній дуже елегантний гравець із якісним балансом у своїй грі. Відмінна техніка, хороше бачення поля та його проходження. Може грати конструктивно навіть у складних ситуаціях та під тиском. Вміло підтримує атаку, може грати в один дотик і небезпечний у завершальній стадії. У нього дуже спокійний характер, і він ніколи не панікує. Проживає з батьком, мати за кордоном вже декілька років. Всі фінансові та організаційні питання, а саме - виїзди на ігри, тренування та турніри, а також купівля спортивного екіпірування - це все забезпечує батько, ОСОБА_1 .

Листом від 01.05.2023 про відсутність заперечень щодо переходу у ФК «Минай» підтверджується, що неповнолітній ОСОБА_7 займався в ГО «Дитяча-Юнацька школа футболу «Зінедін» та позитивною характеристикою гравця.

Згідно з довідки Комунального некомерційного підприємства «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 23.04.2024 № 308/7 ОСОБА_1 регулярно звертався з дитиною ОСОБА_5 по питаннях профілактики та лікування протягом останніх 2-х років.

У відповідності до довідки Комунального некомерційного підприємства «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 23.04.2024 № 307/7 ОСОБА_1 регулярно звертався з дитиною ОСОБА_6 по питаннях профілактики та лікування протягом останніх 2-х років.

З довідки про реєстрацію місця проживання та витягу з реєстру територіальної громади видно, що зареєстроване місце проживання дітей значиться за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з акту про проживання осіб без реєстрації від 23.04.2024 ОСОБА_5 , 2008 р.н. та ОСОБА_6 , 2010 р.н. проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , з вересня 2022 року і по даний час.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна від 04.11.2016 за №72328790 стверджується, що об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_8 , яка згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (повторно) є матір`ю позивача.

Відповідно до характеристики від 22.04.2024, наданої головою ОСББ «Тлехаса,20,22», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з жовтня 2018 р. проживає за адресою АДРЕСА_1 , де мешкає по теперішній час зі своїми дітьми: донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . З вересня 2022 року виховує дітей без дружини. ОСОБА_1 зареєстрований за фактичним місцем проживання. ОСОБА_1 відповідальний, врівноважений, активний, енергійний, товариський із сусідами ї в під`їзді. Швидко адаптується до нових умов, легко сходиться з людьми, не відмовляє в допомозі діяльності ОСББ. Не порушує дисципліну в будинку, вчасно сплачує рахунки виставлені на утримання будинку та надані комунальні послуги. У спілкуванні з мешканцями будинку ввічливий, доброзичливий.

У відповідності до довідки Комунального некомерційного підприємства «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 22.04.2024 №306/7 позивач соматично здоровий, за довідкою з КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради» від 22.04.2024 на обліку у нарколога і психіатра не перебуває.

Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №21/793 від 05.10.2012 та посвідченням стверджується, що позивач є адвокатом.

З довідки регіонального центру з надання БПД від 22.04.2024 №007/01-16/15 видно, що позивач як адвокат надає безоплатну правову допомогу на постійній основі за контрактом, за характеристикою з Центру позитивно характеризується.

З довідки-характеристики, виданою Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області від 23.04.2024 №7369/106/25/5-2024 позивач за м/п позитивно характеризується, проживає з дітьми., раніше не судимий.

Випискою з Єдиного державного реєстру ЮО та ФОП позивач є ФОП за видом економічної діяльності - право.

Дохід ФОП ОСОБА_1 за довідкою ГУ ДПС України в Закарпатській області від 25.04.2024 за 2022 р. становив 330113, 64 грн., за 2023 р. - 166037, 54 грн., заборгованості зі сплати податків немає.

До позовної заяви додано письмові пояснення сусідів позивача від 01.05.2024, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які зазначили, що позивач самостійно виховує та матеріально забезпечує дітей.

Аналогічні пояснення надані матір`ю позивача - ОСОБА_8 , а також тренером АФ «Минай».

З платіжних інструкцій ПриватБанк видно, що протягом 2023-2024 років відповідачка здійснювала перерахунок грошових коштів на карткові рахунки дітей. Означене стверджується також випискою про рух коштів на карткових рахунках дітей., наданих стороною відповідача заявою від 09.08.2024.

В судовому засіданні від 09.08.2024 було допитано свідків:

Свідок ОСОБА_12 вказала, що знає родину ОСОБА_13 з 2017 року. Їй відомо, що з 2022 року діти ОСОБА_14 та ОСОБА_7 проживають з батьком і знаходяться на його утриманні. З мамою ОСОБА_15 діти знаходяться тоді, коли вона приїздить до України.

Свідок ОСОБА_16 вказала, що ОСОБА_15 є її племінницею. Коли ОСОБА_15 поїхала працювати в Єгипет, то ОСОБА_17 не дозволив їй взяти дітей з собою і тому наразі діти проживають разом із батьком. Коли ОСОБА_15 приїздить в Україну, то діти живуть разом із нею, а коли за кордоном, то щодня зв`язується з дітьми телефоном. Їй відомо, що ОСОБА_15 оплачує ОСОБА_18 кошти на утримання дітей, завжди відшкодовує батькові половину витрат на придбання речей для дітей. ОСОБА_15 любить своїх дітей, піклується про них, забезпечує їх матеріально. В свою чергу діти дуже люблять свою маму та прив`язані до неї.

Свідок ОСОБА_19 вказала, що знає ОСОБА_15 понад 6 років. Для того, щоб утримувати дітей ОСОБА_15 працювала на двох роботах. Коли ОСОБА_15 приїжджає до України, то діти знаходяться разом з нею.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_15 . Знає її як гарну маму, яка любить своїх дітей і піклується про них. Коли ОСОБА_21 не в Україні, то вона кожного дня спілкується з дітьми телефоном, а коли приїздить в Україну, то діти живуть з нею. Діти її люблять. ОСОБА_15 піклується про своїх дітей, надає кошти на їх утримання, купує дітям подарунки. Її донька ОСОБА_22 займається спортом і усі її поїздки та тренування оплачувала ОСОБА_15 . В той період коли ОСОБА_15 знаходилась за кордоном, то через неї передавала дітям подарунки.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він живе по сусідству з ОСОБА_1 . Йому відомо, що разом із ОСОБА_1 , з початку війни, проживають діти, які знаходяться на його утриманні. ОСОБА_1 піклується про дітей, забезпечує їх матеріально. Останнім часом він не бачив ОСОБА_15 .

В судовому засіданні неповнолітні діти, а саме неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 категорично заперечували щодо позбавлення їх мами батьківських прав. Стверджували, що в той час, коли мама знаходилась за кордоном, то була з ними постійно на зв`язку, а коли приїжджає в Україну, то вони живуть з мамою. Крім того пояснювали, що мама постійно підтримує їх матеріально.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради у висновку від 06.06.2024 №442/17/01-19 вважає за недоцільне позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дітей.

У вказаному висновку серед іншого вказано, що 17.05.2024 на електронну адресу Служби у справах дітей Ужгородської міської ради надійшла заява від гр. ОСОБА_2 з поясненням причини її відсутності на засіданні комісії 21.05.2024, на якій розглядалось питання позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 наразі проживає в Єгипті. В заяві зазначено, що вона не мала змоги бути присутньою на засіданні через те, що в її новонародженої дитини досі немає паспорта, тому вона не може в зазначений термін приїхати в Україну. Сплачено кошти за швидку доставку паспорта, але він ще не доставлений до дипломатичної установи, що підтверджується квитанцією про сплату за послуги доставки та відповідною копією про стан оформлення паспорту. Також, в заяві ОСОБА_2 вказує, що через вагітність та погане самопочуття, протягом року не могла приїхати в Україну. Пологи були передчасними та дитина народилась з малою вагою, тому необхідно було довго доглядати за новонародженою дитиною. ОСОБА_2 зазначає, що протягом всього періоду не припиняє спілкування з неповнолітніми дітьми, допомагає матеріально та цікавиться всім, що відбувається в їхньому житті. Дітей завади хотіла забрати з собою, але їх батько робить перешкоди для цього. На прохання надати дозвіл на виїзд дітей за кордон хоча б на канікули або під час карантинів ( всі витрати на себе готова брати мати), батько дітей відмовив. Наразі ОСОБА_2 працевлаштована та має власну справу - школу, де діти навчаються за українською програмою «Оптіма-НУШ», тож зазначає, що в її дітей проблем з навчанням, на час перебування з нею, не виникало б. ОСОБА_2 наголошує, що безмежно любить та постійно піклується про своїх неповнолітніх дітей. Також в заяві вказує, що у 2023 році на літніх канікулах перебувала в Україні та разом з дітьми була в санаторії « ОСОБА_23 » з метою оздоровлення дітей.

За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України).

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

При цьому з огляду на тлумачення ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно з абзацу другого п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайній спосіб впливу та захисту прав дитини.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20).

Верховний Суд у постанові від 6 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19 (провадження № 61-7357св21) звернув увагу, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків.

В ході судового розгляду встановлено, що мати дітей - відповідачка, попри проживання за кордоном з вересня 2022 року й створення сім`ї з іноземцем, періодично навідується в Україну для особистих зустрічей з дітьми, а в період перебування за кордоном регулярно перебуває в контакті з дітьми, спілкується з такими онлайн за допомогою месенджерів, цікавиться їх шкільним та позашкільним життям, систематично сплачує аліменти та здійснює перерахунок грошових коштів на особисті потреби дітей.

Окрім цього судом заслухано думку дітей, які категорично заперечили щодо позбавлення їх матері батьківських прав, зазначили, що мати постійно спілкується з ними, цікавиться їх життям, матеріально їх забезпечує.

Вказане у своїй сукупності свідчить про те, що твердження позивача про неналежне виконання батьківських обов`язків відповідачкою не знайшло своє підтвердження.

При цьому перебування відповідачки за кордоном, попри регулярний контакт з дітьми за допомогою засобів онлайн зв`язку, не може бути розцінене судом як ухилення від виконання її обов`язків по вихованню дітей.

У ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У рішенні від 16.07.2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Суд, вирішуючи цей спір, на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, а також пояснення учасників процесу, судом не виявлено обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачкою своїм обов`язком по вихованню дітей, а відтак не встановлено обставин для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав. Найкращим інтересам дітей в даному випадку відповідатиме збереження родинних сімейних зв`язків з обома батьками. З огляду на вказане в позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 150, 164, 166, 180, 183, 191 СК України, ст. ст. 4, 13, 76-81, 141,ч. 4 ст. 206, ст. 263- 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов