Справа № 373/2824/23
Провадження № 2/373/282/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Лебедя В.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Завадська О.В. звернулася до суду з позовом, у якому просила поновити строк позовної давності для подання позову до суду; стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором № 200224589 від 23.02.2015 в розмірі 75268,94 грн, яка складається із суми інфляційних втрат 22111,41 грн, суми 3 % річних 4396,44 грн, та суми заборгованості 48761,09 грн. Також просила стягнути із відповідача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200224589 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 16450,00 грн., з встановленим строком користування з 23.02.2015 по 23.02.2020, а відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором з кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за спірним кредитним договором. Таким чином, банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той час як відповідач порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 28.12.2023 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 48761,09 грн. з яких: 16156,77 грн. - заборгованість за кредитом та 32604,32 грн. - заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладання до договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та зафіксована у додатку до договору - реєстрі кредитних договорів. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а тому з підстав стягнення наявної заборгованості позивач змушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 26.01.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за її клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідач, яка отримала копію ухвали про відкриття провадження в справі, разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами 16.02.2024, що підтверджується відстеженням за штрих-номером 579, що знаходиться в матеріалах справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке.

23.02.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200224589 щодо кредитування, за якою банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 16450,00 грн., із встановленим строком користування з 23.02.2015 по 23.02.2020,

20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, визнано єдиним та належним кредитором з кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно Витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 10.07.2020 загальний залишок заборгованості відповідача становить 48761,09 грн., з яких: 16156,77 грн. - заборгованість за кредитом, 32 604,32 грн. - заборгованість за відсотками.

Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача суму збитків з урахуванням 3% річних в сумі 4396,44 грн. та суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в сумі 22111,41 грн., що разом становить 75268,94 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що дійсно 23.02.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200224589.

Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд відзначає, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 200224589 від 23.02.2015 становить суму, що зазначена у додатку № 1 до Договору №7_БМ від 20.07.2020 про відступлення прав вимоги.

Суд вважає, що додаток № 1 до Договору №7_БМ від 20.07.2020 про відступлення прав вимоги без банківської виписки з особового рахунку позичальника (первинного фінансово-господарського документу, який би підтверджував отримання відповідачем грошей) жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач в межах встановленого кредитного ліміту, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена нею, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30.01.2018 в справі № 161/16891/15-ц.

Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 в справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від ПАТ «Банк Михайлівський» первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості по кредитному договору, або в іншому випадку заявити перед судом відповідне клопотання про витребування доказів із належним обґрунтуванням.

Проте, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та інше), а тому суд не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Суд вважає, що додатки до договорів факторингу (акти прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) не підтверджують, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Суд звертає увагу, що до позову не додано жодного первинного документу, який би підтверджував розмір заборгованості відповідача перед ПАТ «Банк Михайлівський».

Наданий витяг з реєстру боржників № 1 не є належним та допустимим доказом, який підтверджує наявність суми боргу перед позивачем та наявність самої заборгованості, оскільки він не є первинним бухгалтерським документом.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту, а також виписки за картковими рахунками та сам розрахунок заборгованості з моменту укладення кредитного договору в якому прослідковується виконання умов зобов`язання відповідачем по вищевказаному кредитному договору.

За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 200224589 від 23.02.2015.

У суду відсутній обов`язок вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку сторона стверджує, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, що має наслідком відмову у їх задоволенні. Оскільки суд визнав позовні вимоги необґрунтованими, то строки позовної давності до них не застосовуються.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112; ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

СУДДЯ: В.В. ЛЕБІДЬ