Справа №203/6252/23
Провадження №2/0203/333/2024
04.03.2024 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Гапоновій К.В.,
-представника позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа Дніпровська міська рада, про визнання відмови неправомірною, визнання права на приватизацію, зобов`язання вчинити дії,
1. 25 жовтня 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа Дніпровська міська рада, про визнання відмови неправомірною, визнання права на приватизацію, зобов`язання вчинити дії. Заявлені позовні вимоги було обґрунтовано тим, що позивачка звернулася до органу приватизації із заявою про приватизацію житлового приміщення, яке вона займає від 1996 року, проте їй було безпідставно відмовлено через те, що вона не відповідає визначеним законом критеріям, що дозволяють їй брати участь у приватизації житла, та не надала усіх визначених законом документів, що стало причиною звернення до суду з позовом про визнання відмови неправомірною, визнання права на приватизацію, зобов`язання відповідача вчинити дії з проведення приватизації (а.с.а.с. 1 18, 48).
2. 27 листопада 2023 року третя особа подала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що позивачка обрала неправильний спосіб захисту порушеного права, оскільки зобов`язання відповідача передати квартиру у власність позивачки по суті є перебиранням судом непритаманних йому повноважень. Крім того, при зверненні до органу приватизації позивачка не надала копію відповідного ордеру, отже законних підстав для задоволення її заяви у відповідача не було (а.с.а.с. 57 59, 65).
3. 19 січня 2024 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 80).
4. У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги, пояснивши, що позивачка звернулася до органу приватизації із заявою про приватизацію житлового приміщення, яке вона займає від 1996 року, проте їй було безпідставно відмовлено через те, що вона не відповідає визначеним законом критеріям, що дозволяють їй брати участь у приватизації житла, та не надала усіх визначених законом документів. Насправді позивачка надала органу приватизації усі необхідні документи, крім ордеру, який дотепер не зберігся.
5. Представники відповідача та третьої особи до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
6. 4 березня 2024 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
7. Заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
8. Судом встановлено, що позивачка від 01.01.1993 по 24.05.1996 постійно і безперервно мешкала у квартирі АДРЕСА_1 .
9. У період від 25.05.1996 і дотепер позивачка зареєстрована і мешкає у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.а.с. 19, 20, 35, 37, 38).
10. 25 жовтня 2022 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про приватизацію квартири, у якій вона мешкає, додавши до заяви документи, необхідні для розгляду заяви та ухвалення рішення про приватизацію житла (а.с. 22).
11. 13 грудня 2022 року відповідач своїм листом №3/16-2955 відмовив позивачці у задоволенні поданої нею заяви з таких підстав (а.с. 23):
- заява не оформлена належним чином у частині зазначення форми власності;
- відсутнє доручення особи, яка звернулася до органу приватизації від імені позивачки;
- у наданій довідці про склад сім`ї не зазначено наймача;
- відсутня копія ордера на спірну квартиру;
- відсутні документи, що підтверджують невикористання житлових чеків у період від 01.01.1993 по 24.05.1996.
12. 18 травня 2023 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за заявою позивачки було ухвалене рішення про встановлення факту її постійного проживання у квартирі АДРЕСА_1 у період від 01.01.1993 по 24.05.1996 включно. Рішення не оскаржувалося і набрало законної сили 29.06.2023 (а.с.а.с. 25, 26).
13. 21 серпня 2023 року позивачка повторно звернулася до відповідача із заявою про приватизацію квартири, у якій вона мешкає, додавши до заяви документи, необхідні для розгляду заяви та ухвалення рішення про приватизацію житла (з урахуванням недоліків, зазначених у листі відповідача від 13.12.2022) (а.с. 27).
14. 7 вересня 2023 року відповідач своїм листом №3/16-7062 повторно відмовив позивачці у задоволенні поданої нею заяви з таких підстав (а.с. 28):
- заява не оформлена належним чином у частині зазначення форми власності;
- довідка про склад сім`ї містить відомості про те, що квартира є комунальною, що суперечить іншим наданим документам;
- відсутні довідка з підприємства, що обслуговує будинок, про всіх наймачів квартири;
- відсутній документ, що підтверджує набуття позивачкою статусу наймача;
- відсутня копія ордера на спірну квартиру.
АДРЕСА_3 . Відповідно до статті 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
16. Згідно з частиною третьою статті 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
17. За правилами, встановленими статтею 345 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.
18. Частинами першою третьою статті 8 Закону України від 19.06.1992 №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XII) визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
19. За приписами частини першої статті 2 Закону №2482-XII до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.
20. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 5 Закону №2482-XII право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
21. Згідно з частинами десятою, одинадцятою статті 8 Закону №2482-XII органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.
22. Аналіз приведених вище норм, свідчить про те, що позивачка має безумовне право на приватизацію, оскільки зареєстрована і постійно проживає у вказаному нею житлі.
23. При цьому позивачка раніше не брала участі у приватизації державного житлового фонду, про що додатково свідчать рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2023, а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.10.2023 №351369910 (а.с.а.с. 25, 26, 39).
24. Викладене підтверджує той факт, що позивачка дотепер не використовувала житлові чеки.
25. Разом з цим, суд вважає повторну відмову відповідача у приватизації нею займаного житла безпідставною з огляду на таке.
26. За правилами, встановленими пунктами 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396 (далі Положення), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
27. Громадянин подає до органів приватизації такі документи:
- заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;
- копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;
- копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);
- копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);
- довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;
- технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;
- копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;
- документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;
- копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);
- заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.
АДРЕСА_4 . Судом встановлено, що позивача, звернувшись до відповідача повторно, належно виконала умови приведеної норми, отже законних підстав для відмови у передачі квартири у її власність відповідач не мав.
29. Так, відмова через те, що заява не оформлена належним чином у частині зазначення форми власності, є незаконною, оскільки як єдиний зареєстрований мешканець квартири у поданій заяві позивачка зазначила, що просить передати у її власність квартиру в цілому. При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що бланк заяви (який має визначену форму і не міг складатися позивачкою довільно) взагалі не містить такої опції, яку обрала позивачка, і розрахований на кількох майбутніх співвласників.
30. Твердження відповідача про те,що довідка про склад сім`ї містить відомості про те, що квартира є комунальною, що суперечить іншим наданим документам, є безпідставною через його незрозумілість, оскільки відповідач у своєму листі не вказав, яким саме документам суперечить інформація про належність спірної квартири до комунальної власності.
31. Відмова через відсутність довідки з підприємства, що обслуговує будинок, про всіх наймачів квартири, а також відсутній документу, що підтверджує набуття позивачкою статусу наймача, є протиправною, оскільки прямо суперечить приписам пункту 18 Положення. При цьому згідно з матеріалами справи позивачка надала відповідачеві кілька належних доказів того, що лише вона зареєстрована у спірній квартирі (а.с.а.с. 35, 37, 38).
32. Посилання відповідача на відсутність у наданому позивачкою пакеті документів копії ордеру на спірну квартиру не може бути самостійною підставою для відмови, оскільки позивачка надала відповідачеві докази того, що такий ордер не зберігся (у тому числі, у житлово-комунальній організації) (а.с.а.с. 40, 41).
33. Відтак, оскільки право позивачки на безоплатну приватизацію житла було порушено органом приватизації, спосіб захисту такого права, запропонований нею (визнання права та зобов`язання вчинити дії), суд вважає правильним, отже позов підлягає задоволенню.
34. При цьому суд критично ставиться до письмових заперечень з цього приводу третьої особи, оскільки відповідач по суті заперечив право позивачки на приватизацію займаного нею житла, отже визнання судом такого права є ефективних способом його захисту.
35. Твердження третьої особи про намагання позивачки перекласти на суд невластивих йому функцій суд вважає помилковими, оскільки у заявленому позові вона по суті просить зобов`язати відповідача вчинити відповідні дії, і в жодному випадку не вирішує питання, віднесені до виключної компетенції органів приватизації.
36. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 209 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Визнати неправомірною відмову Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (лист від 7 вересня 2023 року №3/16-7062) у безоплатній передачі у порядку приватизації у власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_2 право на безоплатну приватизацію квартири АДРЕСА_2 .
Зобов`язати Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради вчинити дії з проведення безоплатної приватизації ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 6 березня 2024 року.
Суддя М.О. Католікян