ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м.Суми

Справа №592/3711/23

Номер провадження 22-ц/816/64/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 серпня 2023 року у складі судді Костенка В.Г., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 15 серпня 2023 року.

в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (далі по тексту ПрАТ «ПРОСТО-страхування») звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 листопада 2022 року у м. Суми на вул. Данила Галицького відбулася дорожньо-транспортна пригода, учасниками яких була водій ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «Mersedes-Benz B150» реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №16150937, укладеного з ПрАТ «СК «ВУСО», та водій ОСОБА_1 , який керував транспортного засобу «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-страхування», відповідно до полісу №2733434 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Більш того, ОСОБА_1 залишив місце пригоди. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2022 року встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП.

До позивача звернулася в порядку суброгації страхова компанія ПрАТ СК «ВУСО», з вимогою про виплату сплаченого потерпілій стороні страхового відшкодування у сумі 29424 грн, за шкоду спричинену пошкодженням автомобіля Mersedes-Benz B150» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 12 грудня 2022 року позивачем було сплачено ПрАТ СК «ВУСО» страхове відшкодування у розмірі 16 889 грн 10 коп.

Посилаючись на те, що відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 16889 грн 10 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 серпня 2023 року задоволено повністю позов ПрАТ «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» витрати по виплаті страхового відшкодування у сумі 16889 грн 10 коп., відшкодування витрат у сумі 8684 грн 00 коп., а всього 25573 грн 10 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позов подано до суду передчасно, адже регресна вимога від 22 грудня 2022 року йому не направлялася. Зазначає, що самовільного залишення місця пригоди не було, що можуть підтвердити свідки, клопотання про виклик яких було подано до суду першої інстанції. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 листопада 2022 року, яка на даний час оскаржується, не встановлено його вину у самовільному залишенні місця ДТП.

Вважає також, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 6000 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критеріям реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому суд першої інстанції не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Відзиву на апеляційну скаргу в установлений апеляційним судом строк позивачем подано не було.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 11 листопада 2022 року, близько 12 год. 40 хв. в м. Суми по вул. Д. Галицького, 39, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302, н.з. НОМЕР_2 , не був уважним під час руху заднім ходом, допустив наїзд на транспортний засіб Mercedes-Benz, н.з. НОМЕР_1 , та в подальшому місце пригоди залишив. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в ході розшукових заходів було встановлено особу водія транспортного засобу причетного до ДТП.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2022 року, яка набрала законної сили 09 грудня 2022 року, на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн на користь держави (а.с. 17). Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП визнав.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-страхування», відповідно до полісу ЕР №2733434 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 5), а автомобіль Mercedes-Benz, н.з. НОМЕР_1 в ПрАТ «СК «ВУСО», згідно полісу №16150937 добровільного страхування наземного транспорту за продуктом «Наша Автоцивілка» (а.с. 7-8).

Відповідно до звіту №08-D/12/22 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власником колісного транспортного засобу, складеного 23 лютого 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz, н.з. НОМЕР_1 становить 61710 грн 55 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 27766 грн 70 коп. (а.с. 18-29).

30 листопада 2022 року ПрАТ «СК «ВУСО» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, визначено загальна сума страхового відшкодування в сумі 29424 грн 00 коп. (а.с. 9). Кошти в сумі 29424 грн 00 коп. були перераховані ПрАТ «СК «ВУСО» ОСОБА_2 30 листопада 2022 року (а.с. 11).

02 грудня 2022 року ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування на суму 29424 грн 00 коп. (а.с. 6).

Відповідно до складеного 12 грудня 2022 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування», розмір матеріального збитку в результаті пошкодження автомобіля Mercedes-Benz, н.з. НОМЕР_1 , що мало місце 11 листопада 2022 року становить 16889 грн 10 коп. (а.с. 37). Кошти в сумі 16889 грн 10 коп. були перераховані позивачем на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» 12 грудня 2022 року (а.с. 38).

21 грудня 2022 року на адресу ОСОБА_1 ПрАТ «ПРОСТО-страхування» направлено регресну вимогу, в якій посилаючись на положення ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, просили в семиденний термін з моменту отримання регресної вимоги відшкодувати затрати по виплаті страхової виплати в розмірі 16889 грн 10 коп. (а.с. 39).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за встановлених обставин, позивач після сплати страхового відшкодування має право вимоги до відповідача як водія. Крім того, відповідач має нести цивільну відповідальність за свої дії, оскільки така відповідальність визначена законом. У зв`язку чим, заявлений позов ґрунтується на нормі права, а тому слід стягнути заявлену суму страхового відшкодування з відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Предметом спору у даній справі є стягнення з винної особи в порядку регресу страхового відшкодування, виплаченого в порядку суброгації страховиком за договором обов`язкового старування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховику за договором добровільного страхування наземного транспорту страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Судом встановлено самовільне залишення водієм ОСОБА_1 місце дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2022 року, якою встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Колегія суддів вважає непереконливими твердження відповідача про те, що не мало місця самовільного залишення місця пригоди, оскільки як вбачається зі змісту постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2022 року, ОСОБА_1 у судовому засіданні визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Доказів на підтвердження оскарження вказаної постанови суду відповідачем суду не було надано.

Щодо доводів апеляційної скарги про передчасність пред`явлення позову до суду, то колегія суддів звертає увагу на положення ст. 16 ЦПК України, якою визначено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Нормами ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбаченого обов`язкового досудового врегулювання питання про повернення особою, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду в порядку регресу, сплаченого страховиком страхового відшкодування, а тому відсутність доказів про отримання відповідачем досудової вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що сплачене ПрАТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується також і з рішенням суду в частині розподілу між сторонами, понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, представником ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було вказано розмір правничої допомоги, яка була понесена позивачем, що становить 6000 грн 00 коп. та надані докази на підтвердження їх понесення.

Зокрема, договір про надання правової допомоги №1 від 02 січня 2020 року, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Синюк і партнери» (а.с. 45-48), реєстр справ від 02 березня 2023 року, що є додатком №1 до договору, в якому зазначена також справа щодо стягнення з ОСОБА_1 страхового відшкодування, витрати на правову допомогу (гонорар) становить 6000 грн (а.с. 49), акт виконаних робіт та детальний опис робіт (наданих послуг), відповідно до якого адвокатом для надання правничої допомоги в цій судові справі, що полягало у консультації з клієнтом, підготовчих дії до складання позовної заяви, безпосередньо складання цього позову та подання його до суду було витрачено 5 годин (а.с. 50, 52).

Тобто, позивачем у визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки були надані належні та допустимі докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, натомість відповідачем та його представником клопотань про зменшення цих витрат, що підлягають розподілу між сторонами не було заявлено, а тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 6000 грн 00 коп., понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова