РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шарової А.В., представника позивача адвоката Богач А.О., представника відповідача Мельникової Я.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька Олена Анатоліївна, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька О.А., про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.01.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит № ZPD0GI, за яким кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 100 000 грн., строк погашення не пізніше 24.01.2028 року.

24.01.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) було укладено договір про іпотечний кредит № ZРD0GI.

Предметом договору іпотеки стала 1-кімнатна квартира загальною площею 27,84 кв.м, житловою площею 27,84 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 06.02.2004 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2010 року задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про звернення стягнення шляхом продажу вказаного предмету іпотеки в рахунок погашення зобов`язань з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь - яким способом з іншою особою-покупцем.

Крім того, після отримання інформації з Єдиного реєстру судових рішень, стало відомо, що 11.05.2016 року рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, було задоволено позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором від 24.01.2008 року за номером ZPD0GI, стягнуто заборгованість у розмірі 194 904, 66 грн., а також судовий збір у розмірі 1949 грн. 05 коп., яке набрало законної сили 30.05.2016 року.

Так, ОСОБА_3 , вказане рішення було виконане та отримано довідку в АТ КБ «ПриватБанк» про те що, заборгованість по кредитному договору за номером ZPD0GI від 24.01.2008 року відсутня. Дата закриття кредиту 04.08.2021 року. Також повідомлено позивачу, що заборгованість виплачена та вона може розпоряджатись квартирою на власний розсуд.

При оформленні документів, після формування інформаційної довідки стало відомо, що на підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Маковецької О.А., Херсонський міський нотаріальний округ, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32014051 від 24.10.2016, внесено до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за ПАТ КБ «ПриватБанк» ().

До теперішнього часу позивачу не було відомо про реалізацію спірної квартири, та на адресу позивача не надходили листи чи будь які інші повідомлення про здійснення виконавчого напису чи будь - яких інших дій щодо квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, у вказаній квартирі на сьогоднішній день проживають діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

А також, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було отримано посвідчення матері багатодітних сімей.

Крім того, зазначає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладений 03.08.2001 року було розірвано 30.07.2013 року, та на сьогоднішній день позивачка виховує дітей самостійно.

Представник позивача посилаючись на викладене, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 12.10.2021 року було відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.10.2022 року витребувано з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Управління державної реєстрації речових прав засвідчену у встановленому законодавством порядку копію реєстраційні справи, яка включає документи, на підставі яких прийнято рішення та проведення державну реєстрацію права власності індексний номер: 32014051 від 24.10.2016 року, який внесено до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за ПАТ КБ «Приватбанк» ().

Ухвалою суду від 26.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька О.А. задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Маковецької О.А., Херсонський міський нотаріальний округ про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32014051 від 24.10.2016, яким внесено до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за ПАТ КБ «ПриватБанк» (), скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію прав власності 32014051 від 24.10.2016, про реєстрацію за ПАТ КБ «ПриватБанк» () права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10 та поновити запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ). Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1362 грн., витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 4000 грн., а всього стягнути 5362 грн.

Ухвалою суду від 24.04.2023 року заяву представника відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» адвоката Істамової І.В., про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька Олена Анатоліївна, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - задоволено. Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 02.03.2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька Олена Анатоліївна, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - скасовано. Розгляд справи визначено провести в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, також просила застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин, у разі якщо суд визнає позовні вимоги обґрунтованими.

Третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька О.А. в судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, а також надала інформацію про те, що після проведення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , усі документи було сформовано у реєстраційну справу та направлено суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що 24.01.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит № ZPD0GI, за яким кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 100 000 грн., строк погашення не пізніше 24.01.2028 року (а.с. 15-22).

24.01.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір № ZPD0GI (т. 1 а.с. 23-30).

Предметом договору іпотеки стала 1-кімнатна квартира загальною площею 27, 84 кв. м, житловою площею 27, 84 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 06.02.2004 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2010 року задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про звернення стягнення на квартиру загальною площею 27,84 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення зобов`язань за кредитним договором № ZPD0GI від 24.01.2008 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою-покупцем (т. 1 а.с. 31-32).

Вказаним рішенням встановлено, що станом на 02.03.2010 року за кредитним договором № ZPD0GI від 24.01.2008 року сума боргу склала 115582,13 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 11.05.2016 року задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором від 24.01.2008 року за номером ZPD0GI та стягнуто заборгованість у розмірі 194 904, 66 грн., а також судовий збір у розмірі 1949 грн. 05 коп., яке набрало законної сили 30.05.2016 року (т. 1 а.с. 33-34).

За п. 4.1. Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок Предмет іпотеки випадку, якщо у момент настання строку виконання Зобов`язань, вони не будуть виконані (виконані не належним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані Іпотекодавцем про укладені цього Договору, виявляться недостовірними та/або недійсними, а також у випадках передбачених п. 5.2.4. Договору про іпотечний кредит.

Відповідно до п. 4.2. Договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі цього договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду.

Пункт 4.3 Договору іпотеки містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на Предмет іпотеки, на підставі цього договору, шляхом прийняття предмета Іпотеки у власність, в порядку визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Одночасно з посвідченням Договору іпотеки № ZPD0GI від 04.01.2008 ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна до припинення договору іпотеки, що за реєстровано в реєстрі за № 6.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер інформаційної довідки 278688480 від 07.10.2021 року вбачається, що на підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Маковецької О.А., Херсонський міський нотаріальний округ про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32014051 від 24.10.2016, внесено до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за ПАТ КБ «ПриватБанк» () (т. 1 а.с. 10-11).

З копій матеріалів реєстраційної справи № 101, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, вбачається, що 16.10.2016 року уповноважений представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Маковецької О.А., Херсонський міський нотаріальний округ, з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ( т. 1 а.с. 121-223).

24.10.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Маковецькою О.А., Херсонський міський нотаріальний округ, за результатами розгляду вказаної заяви та документів, поданих для проведення державної реєстрації прав, винесено рішення провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на квартира, за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом: ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

На час укладення Договору іпотеки № ZPD0GI від 04.01.2008 чинною була редакція Закону України «Про іпотеку» від 12.05.2006 року.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частин 1-3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

У пунктах 58, 59 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) зазначено, що: «закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону».

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Так, умовами Договору іпотеки № ZPD0GI від 04.01.2008 передбачені способи звернення стягнення на Предмет іпотеки, зокрема пунктом 4.3 визначено передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Отже, Договір іпотеки № ZPD0GI від 04.01.2008 містить застереження, яке надавало банку право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у спосіб, встановлений Законом України «Про іпотеку».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

За змістом ст. 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Пунктом 40 Порядку № 1127 встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону та Порядком.

Відповідно до п. 57 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно п. 61 вказаного Порядку, - день звернення Іпотекодержателя з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Отже, на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 61 Порядку № 1127, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

За матеріалами реєстраційної справи № 101, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, вбачається, що 16.10.2016 року уповноважений представник ПАТ КБ «ПриватБанк» при звернені до приватного нотаріуса Маковецької О.А., Херсонський міський нотаріальний округ, з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ КБ «ПриватБанк», не було подано державному реєстратору підтвердження направлення копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої Іпотекодержателем боржникові, який є відмінною від Іпотекодавця. Так вимогу надіслану Іпотекодавцю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 отримав боржник « ОСОБА_9 » (т. 1 а.с. 192). Крім того, в матеріалах реєстраційної справи міститься поштове повідомлення надіслане на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , яке містить закреслення кульковою ручкою як адресата, так і його адреси, на іншу адресу, однак причина закреслення не зазначена (т. 1 а.с. 189). Разом з цим, ані Законом України «Про поштовий зв`язок», ані Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 не передбачає закреслення адресата.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) зазначено, що:

«умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. У разі направлення іпотекодержателем іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» з одночасним повідомленням про обраний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» (одним документом) слід виходити з пріоритету дотримання саме частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Як встановлено судом вимогу в порядку статей 35, 37 Закону України «Про іпотеку» позивач належним чином не отримала.

Аналіз матеріалів справи свідчить (т. 1 , а.с. 192), що повідомлення, які направлені на адресу позивача отримані іншою особою.

Таким чином, у цій справі презумпція належного повідомлення іпотекодавця про необхідність усунення порушень основного зобов`язання позивачем спростована.

Заява представника відповідача про застосування строків давності до спірних правовідносин не підлягає задоволенню, адже відповідачем не надано відповідних доказів.

Доводи відповідача про те, що позивач була обізнана ще з 2012 року щодо наявних судових рішень суду як про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і про стягнення заборгованості за кредитним договором, свідчать лише про можливу обізнаність позивача з певними судовими рішеннями.

Крім того, посилання представника відповідача на наявність довіреності, яку позивач особисто надала АТ КБ ПриватБанк щодо уповноваження виконання дій «про державну реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ КБ «ПриватБанк» не підтверджені доказами, адже така довіреність не долучалась представником відповідача до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином встановлено, що іпотекодержателем при зверненні до державного реєстратора для реєстрації прав та їх обтяжень на спірну квартиру на підставі іпотечного договору, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, не було подано доказів направлення копії письмової вимоги іпотекодавцю, який є відмінним від боржника, про усунення порушень, а також не подано документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем, який є відмінним від боржника, письмової вимоги іпотекодержателя, що свідчить про наявність безумовних підстав для визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну квартиру за ПАТ КБ «ПриватБанк».

ОСОБА_1 , як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат судового збору у розмірі 908 грн., сплачених нею за подання позовної заяви та 454 грн., сплачених нею за подання заяви про забезпечення позову.

Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази.

У матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 21.09.2021, укладений між адвокатом Богач А.О. та Осиповою О.С., акт приймання-передачі виконаної роботи від 02.03.2023 до Договору про надання правової допомоги на суму 4000 грн.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (консультації з правових питань, збір доказів, необхідність складання заяв по суті справи та інших документів для підготовки правової позиції в справі), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 76-81, 137,141, 247, 263-265, 272, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька Олена Анатоліївна, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32014051 від 24.10.2016, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Маковецькою Оленою Анатоліївною Херсонського міського нотаріального округу щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, за ПАТ КБ «ПриватБанк» ().

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію прав власності 32014051 від 24.10.2016, про реєстрацію за ПАТ КБ «ПриватБанк» () права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10 та поновити запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ).

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1362 грн., витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 4000 грн., а всього стягнути 5362 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 05.02.2024 року.

Суддя Ю.В.Геєць