Справа № 727/2003/24
Провадження № 2-о/727/101/24
У Х В А Л А

21 березня 2024 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Смотрицький В.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, -

Встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Після надходження заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що заява не підсудна Шевченківському районному суду м. Чернівці з огляду на таке.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з частиною 1 статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Отже, заява про встановлення факту родинних відносин може бути подана за місцем проживання (перебування) заявника.

Звертаючись до Шевченківського районного суду м. Чернівці, заявник зазначив, що фактично він проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Ця адреса відноситься до території, яка підсудна Шевченківському районному суду м. Чернівці, на підтвердження чого надав копію договору оренди квартири від 20 жовтня 2023 року та акт приймання-передачі квартири в оренду від 20 жовтня 2023 року.

Однак, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, судом встановлено, що інформація щодо цієї квартири за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Як вбачається із копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 , він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 8 ст. 187 ЦПК України під час відкриття провадження у справі суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно з запитом суду до Єдиного державного демографічного реєстру зареєстроване місце проживання (перебування) заявника ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Наданий заявником договір оренди житла за адресою: АДРЕСА_1 , не є доказом місця проживання заявника, оскільки відсутні докази того, що така квартира взагалі існує.

Абзацом першим статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ (далі - Закон № 1382-ІУ) визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Місцем проживання (перебування) заявника в цьому випадку є зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання, яке відносно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК України і статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Згідно з п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади.

За нормами п.12 ч.1 ст.2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Відповідно до п. 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Враховуючи те, що заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин в порядку окремого провадження, зареєстрованим місцем проживання заявника є: АДРЕСА_2 , тому підсудність справи в даному випадку визначається за його зареєстрованим місцем проживання.

Статтями 263-264 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

У даному випадку до даних правовідносин застосовуються виключно положення статті 316 ЦПК України, тобто заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Таким чином, враховуючи те, що місце проживання заявника не зареєстровано за договором оренди житла за адресою: АДРЕСА_1 , тому дана справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Чернівці.

Оскільки особливостей у частині порушення правил підсудності розділом ІV ЦПК України для даної категорії справ не встановлена, тому підлягають застосуванню загальні норми позовного провадження.

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку,встановленому статтею 31 цього Кодексу. Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана ст. 32 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги, що інститут територіальної юрисдикції розмежовує підсудність справ, суд приходить до висновку, що справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Чернівці, у зв`язку з чим матеріали цивільної справи необхідно передати на розгляд до Верховинського районного суду Івано-Франківської області.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 187, 260, 261, 294, 319, 353 ЦПК України,

постановив:

У зв`язку з непідсудністю справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин Шевченківському районному суду м. Чернівці надіслати її до Верховинського районного суду Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: