Справа № 491/350/24
УХВАЛА

19 вересня 2024 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Надєр Л.М.

за участю секретаря судового засідання Гула О.Р.,

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьєві Подільського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулося Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Ухвалою суду від 21 червня 2024 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників та судове засідання було призначено на 19 вересня 2024 року.

01 серпня 2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності №22-70Д1 від 08 січня 2024 року (а.с.49), надійшла письмова заява (а.с.48), в якій він просить закрити провадження у справі в зв`язку з відмовою позивача від позову та, посилаючись на положення ч.3 ст.142 ЦПК України, просить повернути позивачу сплачений судовий збір за подання позову до суду. Представник позивача в заяві зазначає, що підставою її подання є погашення відповідачем заборгованості після подачі позову до суду, а отже позовні вимоги були задоволені.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, причину неявки не повідомила, однак відповідно до положень ст.128 ЦПК України була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується конвертом, який повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.47).

У відповідності до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до ч.3 ст.206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Зазначене узгоджується зокрема, із п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, за яким позивачу надано право відмови від позову протягом усього часу судового розгляду.

Відмова від позову це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеної ним цивільної справи (ч.3 ст. 13 ЦПК, п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК).

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З заяви представника позивача від 01 серпня 2024 року вбачається, що представник позивача, діючий на підставі довіреності №22-70Д1 від 08 січня 2024 року, скористався своїм процесуальним правом та висловив волю, згідно якої просить суд закрити провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а також повернути позивачу сплачений судовий збір за подання позову до суду.

Частиною 3 ст.142 ЦПК України передбачено, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

При цьому пунктом 5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Заяву про закриття провадження у справі представник позивача подав, зазначаючи, що позивач відмовляється від позову та позивачу відомі та зрозумілі наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі, передбачені ч.3 ст.256 ЦПК України, та просить повернути сплачений позивачем судовий збір по справі.

З наведеного вбачається, що представник позивача, посилаючись на ч.3 ст.142 ЦПК України просить повернути позивачу сплачений судовий збір по вказаній справі, однак ч.3 ст.142 ЦПК України не містить положень про повернення позивачу судових витрат у разі відмови позивача від позову, а передбачає стягнення понесених позивачем витрат за його заявою з відповідача, якщо задоволення вимог позивача відповідачем відбулось після пред`явлення позову. Такі положення містить п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», який в свою чергу передбачає повернення судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі, але крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом.

Таким чином клопотання представника позивача про повернення позивачу сплаченого ним судового збору у вказаній справі не підлягає задоволенню, оскільки не передбачено Законом України «Про судовий збір», про вирішення питання щодо судових витрат саме в порядку ч.3 ст.142 ЦПК України представником позивача в заяві не зазначено, доказів задоволення відповідачем позовних вимог саме після пред`явлення позову позивачем не надано.

Враховуючи викладене, те, що відповідно до положень ст.ст.3, 13 ЦПК України право звернення до суду та його реалізація є беззаперечним правом позивача, яким він користується на власний розсуд, положення п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, заява представника позивача від 01 серпня 2024 року підлягає задоволенню частково та провадження у справі має бути закрито.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.3, 13, 49, 142, 206, п.4 ч.1 ст.255, 256, ст.ст.260, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача про закриття провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у зв`язку з відмовою від позову задовольнити частково.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Роз`яснити позивачу наслідки ч.2 ст.256 ЦПК України: у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме через Ананьївський районний суд Одеської області.

Головуючий суддя: Надєр Л.М.

Ухвала набула законної сили «___» ________________ 20___ року