Провадження № 2-з/522/152/24
У Х В А Л А

01 травня 2024 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Муль Наталя Сергіївна про визнання договорів дарування недійсними та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Муль Наталя Сергіївна про визнання договорів дарування недійсними та скасування державної реєстрації, в якій просить:

- визнати недійсним договір дарування 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 укладений 26 серпня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- скасувати рішення державного реєстратора, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Муль Наталі Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64613046 від 26.08.2022, номер відомостей про речове право: 47696692

29.04.2024 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/5 частки квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 47696692).

Заява обґрунтована тим, що ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеси Абухіна Р.Д. від 10.11.2022 у справі № 522/6921/22, було накладено арешт на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на спадщину від 11.05.2004 року, виданого Першою Одеською державною нотаріальною конторою. Але при накладені арешту, при подачі позову і відкритті провадження у справі № 522/6921/22, - не було відомо, що ОСОБА_2 26.08.2022, шляхом укладення фіктивного договору дарування, «подарував» ОСОБА_4 1/5 частину на квартири АДРЕСА_1 . Саме ця 1/5 частина квартири АДРЕСА_3 . Аналізуючи недобросовісні дії відповідачів, вчинених ними з метою не допущення/уникнення виконання рішення суду, є підстави вважати, що ОСОБА_3 , шляхом звернення до суду, має реальну можливість скасувати арешт на отриману ним, за спірним договором дарування від 26.08.2022, 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , та розпорядитися нею на власний розсуд. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

З огляду на викладене, для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

Відповідно до ч.ч. 6-8 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову судом установлено, що між сторонами існує спір, який виник з приводу, зокрема правомірності набуття права власності на нерухоме майно - 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору у даній справі суд вважає співмірним заходом забезпечення, з огляду на предмет спору та таким, що відповідає характеру спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, суть позовних вимог, беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому унеможливити виконання рішення у даній справі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення даного позову.

Станом на час розгляду судом клопотання про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Керуючись ст. ст.149-154,157 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити.

Накласти арешт на 1/5 частки квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 47696692).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І.Ковтун