Провадження номер 2/741/360/24
Єдиний унікальний номер 741/914/24
РІШЕННЯ

іменем України

24 липня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Зезюлькіна О.В.,

представника третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача Носівська міська рада в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цією позовною заявою.

В обґрунтування позову зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьком є ОСОБА_3 , а матір`ю була ОСОБА_4 . Після смерті матері ОСОБА_4 батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 нею зовсім не опікувався і навіть не цікавився. Позивач протягом тривалого часу знаходиться на фактичному утриманні й під опікою старшої сестри по батьку ОСОБА_5 , з якою проживає за місцем її реєстрації в АДРЕСА_1 . Відповідач після смерті матері позивача жодного разу не поцікавився здоров`ям, навчанням дочки, не проявляв ініціативи побачитися з нею чи відвідати її за місцем фактичного проживання. Відповідач не займається вихованням позивача, не спілкується з нею, при цьому веде аморальний спосіб життя, ніде не працює. За своїм місцем реєстрації з батьком у АДРЕСА_2 позивач вимушено не проживає. Позивачеві призначена пенсія по втраті годувальника, яку отримує на своє ім`я відповідач. Призначену пенсію від позивача приховує, витрачає на власні потреби і коштів на утримання позивача не надає. Ці факти свідчать про злісне ухилення батька від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Носівською міською радою як органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно позивача. Тому позивач просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 25 червня 2024 року.

Ухвалою суду від 25 червня 2024 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 24 липня 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у ньому. Пояснила, що її батько ОСОБА_3 неналежним чином виконує батьківські обов`язки щодо її виховання та утримання, не цікавиться її долею, матеріально не допомагає, зловживає алкогольними напоями. Пригадала, як він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ображав її нецензурною лайко, безпідставно виганяв з будинку по АДРЕСА_2 . Причини такої поведінки батька вона пояснити не може та не хоче мати з ним ніяких відносин. З квітня 2024 року батько умисно заблокував їй доступ до банківської картки, на яку їй раніше надходила пенсія по втраті годувальника, використовує отримані кошти винятково у своїх інтересах.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зезюлькін О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник третьої особи на стороні відповідача Носівської міської ради в особі органу опіки та піклування Яма С.С. підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти їх задоволення. Зазначила, що після смерті матері позивача, тобто з 2014 року орган опіки та піклування володіє інформацією, що батько ОСОБА_3 не цікавився долею своєї доньки ОСОБА_7 , веде аморальний спосіб життя, належних умов для проживання доньки не створив, проживає сам. Працівникам міської ради, які проводили обстеження умов його проживання, ОСОБА_3 повідомляв, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав розглядалось на засіданні Носівської міської ради як органу опіки та піклування 07 березня 2024 року, за висновком органу опіки та піклування ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 жодного разу не поцікавився життям неповнолітньої доньки, не брав участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікавився її здоров`ям. Дитина проживає та перебуває на утриманні рідної сестри ОСОБА_5 , яка займається її вихованням, навчанням, забезпечує усім необхідним для життя, у той час як ОСОБА_8 ніде не працює, веде аморальний спосіб життя. Діючи в інтересах неповнолітньої дитини, та з метою захисту її прав та інтересів, у зв`язку з ухилянням від виконання батьківських обов`язків рішенням виконавчого комітету Носівської міської ради від 07 березня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, у якому просив суд задовольнити позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про позбавлення його, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його доньки.

Отже, відповідач на власний розсуд розпорядився своїми правами щодо предмета спору, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Допитана судом як свідок ОСОБА_5 показала, що вона є сестрою позивачки по батьку (різниця у віці 16 років). Після смерті у 2014 році матері ОСОБА_9 вона забрала сестру проживати до себе на АДРЕСА_1 , адже залишати її з батьком було неможливо, оскільки останній не виконував своїх батьківських обов`язків, зловживав та зловживає алкоголем, безпідставно ображає дочку, вживаючи нецензурні слова. Саме вона ( ОСОБА_5 ) оздоровлювала ОСОБА_1 у санаторії, збирала її до школи, водила до лікарів. Уважає, що першопричиною такого ставлення батька до ОСОБА_9 є те, що донька йому не потрібна. Підтвердженням цього факту слугує те, що саме в її присутності всередині травня 2024 року відповідач ОСОБА_3 добровільно, за власною волею підписав заяву про визнання позову про позбавлення його батьківських прав. До того ж, дізнавшись про те, що донька звернулась з цим позовом до суду, ОСОБА_3 заблокував доступ доньки до банківської картки, на яку їй від держави надходить пенсія по втраті годувальника.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні дав показання, що він проживав з мамою ОСОБА_5 однією сім`єю, йому добре відомо негативне ставлення ОСОБА_3 до своєї доньки ОСОБА_9 . ОСОБА_11 веде «негарний» спосіб життя, вживає алкоголь, долею доньки ніяк не переймається та про неї не піклується. Чому ОСОБА_3 має таке ставлення до доньки, свідку не відомо.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд робить нижченаведений висновок.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 неповнолітня ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Носівка Носівського району Чернігівської області, її батьком зазначений ОСОБА_3 , а матір`ю - ОСОБА_4 (а. с. 8).

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 мати ОСОБА_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 9).

Відповідно до витягу з реєстру Носівської територіальної громади Чернігівської області ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 (а. с. 10). За цією ж адресою зареєстрований і її батько - відповідач ОСОБА_3 (а. с. 29).

Однак, згідно з актом обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей Носівської міської ради 19 квітня 2024 року, ОСОБА_1 проживає фактично по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_5 . Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Продуктами харчування забезпечені в повній мірі. Кімнати умебльовані. Наявна сучасна побутова техніка. ОСОБА_9 має окреме спальне місце, має місце для виконання уроків, зберігання речей. Під час обстеження умов проживання з`ясовано, що ОСОБА_1 на даний час проживає у родині своєї старшої сестри ОСОБА_5 . Сестра повністю утримує ОСОБА_12 , з її слів, рідний батько ОСОБА_9 не бере участі у вихованні доньки, не віддає їй соц. виплати (мати померла) (а. с. 20).

Відповідно до довідки відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ України в Чернігівській області від 11 квітня 2024 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію по втраті годувальника на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 11).

Відповідно до довідки КНП «Носівський центр первинної медико-санітарної допомоги Носівської міської ради № 44 від 10 квітня 2024 року ОСОБА_1 постійно звертається за медичною допомогою до лікаря-педіатра КНП «Носівський ЦПМСД» у супроводі сестри ОСОБА_5 . Батько з дитиною ОСОБА_1 на прийом ніколи не звертався (а. с. 12).

Згідно з довідкою Носівського ліцею № 5 Носівської міської ради Чернігівської області № 02-38/86 від 09 квітня 2024 року батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 контакту зі школою не підтримує, успішністю доньки не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Підтримує зв`язок зі школою, класним керівником, цікавиться шкільним життям ОСОБА_9 тільки ОСОБА_5 . Довідку видано на підставі інформації класного керівника 11-Б класу про участь батька учениці класу у шкільному житті дитини (а. с. 13).

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позивач досягла 14 років, а тому має право звертатися до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

У ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Так, Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Рішенням виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області від 07 березня 2024 року за № 589 затверджено висновок органу опіки та піклування Носівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно його доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 14).

Із висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 убачається, що ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 жодного разу не поцікавився життям неповнолітньої доньки, не брав участі у вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікавився її здоров`ям, жодного разу не зробив спроби побачитися з донькою або відвідати її за місцем проживання. ОСОБА_3 не виявляє бажання спілкуватися з ОСОБА_9 , дитина проживає та перебуває на утриманні рідної сестри ОСОБА_5 , яка займається вихованням, навчанням, забезпечує всіх необхідним для життя. ОСОБА_3 ніде не працює, веде аморальний спосіб життя. Питання доцільності позбавлення батьківських прав розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Носівської міської ради. Гр. ОСОБА_3 на засідання комісії не з`явився, але при спілкуванні з працівниками служби у справах дітей Носівської міської ради визнав, що вихованням доньки не займається та матеріально не підтримує, тому не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та повністю визнає свою відповідальність. Ураховуючи вищевикладене, діючи винятково в інтересах неповнолітньої дитини, з метою захисту її прав та інтересів органом опіки та піклування зроблено висновок, що доцільно позбавити гр. ОСОБА_3 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_1 у зв`язку з ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини (а. с. 15-16).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав суду відзив на позовну заяву, у якому не заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_1 , просив задовольнити позов та розглянути справу без його участі.

Отже, він на власний розсуд розпорядився наданими йому правами щодо предмета спору, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його належної участі у вихованні дитини, що є елементом протиправного невиконання ним передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, яка визначає обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України.

Зокрема, як зазначалося вище, пунктом 2 частини першої ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Відповідач ніяким чином не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, навпаки, беззастережно визнав позовні вимоги та бажав, щоб його позбавили батьківських прав. Крім того, по справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки буде суперечити інтересам дитини. Відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що він спроможний забезпечити необхідні умови для розвитку, виховання, матеріального забезпечення дочки та має бажання це робити.

Натомість докази, надані стороною позивача та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, підтверджують те, що поведінка відповідача свідчить про його свідоме ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини, нехтування батьківськими обов`язками.

Ураховуючи вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, обставини, на які посилається позивач, доведені в судовому засіданні, тому відповідача слід позбавити батьківських прав відносно позивача, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дитини та забезпечити якнайкращі умови для розвитку, виховання, навчання, нормального самоусвідомлення. Отже, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, підтверджені документально (а. с. 7).

Керуючись ст. ст. 164, 165, 166, 180-182 Сімейного кодексу України, ст. ст. 141, 247, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача Носівська міська рада в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп судового збору на користь держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ;

третя особа на стороні відповідача: Носівська міська рада Ніжинського району Чернігівської області як орган опіки та піклування, , місцезнаходження: 17100, вул. Центральна, буд. 20, м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області.

Повний текст судового рішення складено 24 липня 2024 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА