Номер провадження: 22-ц/813/1068/24
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник-адвокат Лісовська Маріанна Миколаївна

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Косюк Олена Петрівна про поділ майна подружжя та скасування державної реєстрації,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним вище позовом у якому просила:

- здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя;

- визнати за нею право власності на частки майнових прав за Договором переуступки права вимоги по Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06 серпня 2018 року, укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 07 серпня 2018 року на квартиру АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним договір переуступки права вимоги, серія та номер: б/н, виданий 21 серпня 2019 року, видавник: ТОВ «Платинумбуд», укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який став підставою для прийняття рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень індексний номер: 52104924 від 30 квітня 2020 року 08:35:57; запис №36376133 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Косюк Олени Петрівни про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень індексний номер: 52104924 від 30 квітня 2020 року 08:35:57, запис №36376133 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ;

Позовні вимоги вмотивовані тим, що з 23 липня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу сторін, між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір переуступки права вимоги по Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06 серпня 2018 року, розрахунок за яким здійснено за сумісні кошти подружжя.

Відповідно до цього договору ОСОБА_4 переуступив, а ОСОБА_1 прийняв право вимоги на отримання у власність квартири АДРЕСА_2 . Право вимоги на отримання у власність вказаної квартири оцінено сторонами на суму 897 550 грн.

Позивачка зазначає, що під час її перебування за кордоном вона довідалася, що 17 листопада 2020 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі №521/9960/20 розірвано шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_1 , а 21 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір переуступки права вимоги по Договору купівлі продажу майнових прав №2/60, за відсутності на це її згоди.

28 квітня 2020 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. про поділ майна подружжя та скасування державної реєстрації задоволено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд виходив з того, що з оспорюваного договору вбачається, що під час його укладення ОСОБА_2 не надавала свою згоду стосовно набуття ОСОБА_3 права вимоги за Договором купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06 серпня 2018 року, а саме щодо квартири АДРЕСА_1 , отже сторонами не дотримано вимог встановлених ст. ст. 203, 215 ЦК України, та 65 СК України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржуване рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

За доводами скаржника, суд першої інстанції безпідставно виснував про придбання сторонами квартири, у той час як предметом договору переуступки №2/60 від 06 серпня 2018 року були майнові права. Окрім того, судом не було досліджено, що цей договір передбачав передачу коштів за ним у майбутньому, а не засвідчив факт передачі таких коштів, тож судом залишено поза увагою, що виходячи зі змісту вказаного договору переуступки відповідач не набув майнових прав на спірну квартиру. Також скаржник звертає увагу на те, що висновок суду про родинні зв`язки між відповідачем та ОСОБА_3 не підтверджуються матеріалами справи.

За твердженнями скаржника відсутність згоди позивачки на укладення ним вказаного вище договору відступлення, зважаючи на положення чинного законодавства, сама по собі не є підставою для визнання такого правочину недійсним. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на цей час майнові права на квартиру належать ОСОБА_3 , а задоволення позову має наслідком позбавлення його набутого на законних підставах права власності на це нерухоме майно.

23 березня 2023 року ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Нікітіна Г.Е., через систему Електронний суд направила відзив на апеляційну скаргу, у якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення суду, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, при цьому звертає увагу на те, що суперечливість позиції відповідача щодо набуття ним майнових прав за договором переуступки підтверджується підписаним ним договором від 21 серпня 2019 року, у якому ОСОБА_1 зазначив, що є власником спірної квартири на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав. Також позивачка зауважила, що попри викладені у апеляційній скарзі доводи про недоведеність того, що ОСОБА_3 є двоюрідним братом відповідача, скаржник, проте, такі обставини не заперечує. Додатково у відзиві на апеляційну скаргу позивачка зауважила про невідповідність нормам чинного законодавства та практиці ВС доводів скаржника про необов`язковість, як підстави для визнання правочину недійсним, відсутності згоди одного з подружжя на його вчинення.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат Лісовська М.М. підтримала вимоги апеляційної скарги, надала пояснення за доводами скарги, представник позивача ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

Треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотраріального округу Косюк О.П. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду вказаним вимогам не відповідає, виходячи з такого.

Судом встановлено, що з 23 липня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2020 року по справі №521/9960/20, розірвано.

06 серпня 2018 року тобто під час шлюбу сторін, відповідачем ОСОБА_1 із ОСОБА_4 укладено договір купівлі продажу майнових прав №2/60 на квартиру АДРЕСА_2 .

21 серпня 2019 року між відповідачем ОСОБА_1 та третьою особою і справі ОСОБА_3 укладено договір переуступки права вимоги до Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06 серпня 2018 року.

28 квітня 2020 року приватним нотаріусом Косюк О.П. зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкритим розділом), індексний номер: 52104924 від 30 квітня 2020 року 08:35:57) (а.с. 10-12).

Звертаючись до суду із цим позовом ОСОБА_2 пред`являє свої вимоги лише до відповідача ОСОБА_1 , водночас власника нерухомого майна, щодо якого виник спір яким на час звернення ОСОБА_2 до суду з вказаними вище позовними вимогами та по теперішній час є ОСОБА_3 , водночас останній зазначений позивачкою як третя особа у справі.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі N 523/9076/16-ц).

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 5 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Верховний Суд зауважує, що права, передбачені ЦПК України щодо третьої особи і відповідача, є різними за своїми значеннями та впливом на процес; права відповідача значно ширші прав третьої особи.

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Зі змісту наведеної норми убачається, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має перебувати з однією із сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Суть інституту третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, полягає в тому, що його застосування слугує процесуальним забезпеченням права регресу, а умова, що за законом третя особа залучається чи вступає у справу на стороні позивача чи відповідача, передбачає, що участь у процесі третьої особи випливає з тих відносин, які пов`язують її з однією із сторін у процесі.

Отже, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Тобто такі особи не є суб`єктами спірних правовідносин, тому суд не вирішує питання про їх права та обов`язки. Судове рішення лише в майбутньому може вплинути на їх права та обов`язки щодо якоїсь із сторін у спорі, зокрема в разі пред`явлення до них регресного позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 вказала, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.

З огляду на викладене не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

На відміну від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, за теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Відповідно до статті 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Співучасть - це обумовлена матеріальним правом множинність осіб на тій чи іншій стороні в цивільному процесі внаслідок наявності загального права або загального обов`язку. Важливою ознакою співучасті є наявність у декількох позивачів чи відповідачів у справі однакових за спрямованістю матеріально-правових вимог чи юридичних обов`язків. Ця ознака дозволяє відрізняти процесуальну співучасть від інших видів участі множинності заінтересованих осіб, зокрема, від участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Згідно з частиною першою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом наведеної норми цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 309/2340/15 (провадження № 61-16776св20) касаційний суд виснував, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. […] Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Отже, належним суб`єктним складом відповідачів є склад відповідачів, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

Подібний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18), Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 757/31237/18.

Предметом позову у цій справі є, зокрема, матеріально-правова вимога позивачки про визнання за нею права власності на частки майнових правна квартиру АДРЕСА_1 , скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на вказану квартиру за ОСОБА_3 та вимога про визнання недійсним договору укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Між тим, як зазначено вище, позивачка ОСОБА_2 зазначала ОСОБА_3 , а як третю особу, водночас, рішення суду у цій справі безпосереднього впливатиме на його права, обов`язки та інтереси.

Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивачка не заявляла.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

На вказане суд першої інстанції не звернув належної уваги, і дійшов передчасних висновків про задоволення позову ОСОБА_2 .

Отже суд першої інстанції не дав належної оцінки суб`єктному складу судового процесу та вирішив спір по суті.

За таких обставин оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості, висновки суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 зроблені за неналежного суб`єктного складу, отже, є помилковими, а судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Нормами Цивільного процесуального кодексу України не передбачено вирішення апеляційним судом питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача, тобто зміни складу осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого ст. 55 ЦПК України.

При цьому апеляційний суд не надає правової оцінки іншим доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 та обставинам, якими скаржник заперечує проти позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки це може мати місце під час розгляду справи із усіма належними відповідачами по справі.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1, абз.1 ч. 2, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з наведених вище підстав.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім за подання апеляційної скарги 9 455 ,62 грн (а.с.197, 203).

Керуючись ст.ст.367, 374,376 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник-адвокат Лісовська Маріанна Миколаївна задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Косюк Олена Петрівна про поділ майна подружжя та скасування державної реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги, у розмірі 9 455,62 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2024 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова