Провадження № 22-ц/811/1393/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача:Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Ковальчук О.І. від 19 квітня 2023 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ПП «Управляюча компанія «Рідний дім» про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2023 року у задоволенні позовної заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ПП «Управляюча компанія «Рідний дім» про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2017 року по 31.10.2021 року в розмірі 11007,23 грн. відмовлено.

Дане рішення оскаржило Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27.04.2023 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Звертають увагу на те, що суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги долучену ЛМКП «Львівтеплоенерго» судову практику Верховного суду України від 22 грудня 2020 року по справі №311/3489/18. Дана судова практика повинна була докорінно змінити висновок суду і безпосередньо саме рішення по даній справі повинно було бути на користь позивача. Наголошують, що споживачі мають оплачувати послугу централізованого опалення місць загального користування відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Така Методика розрахунку кількості теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 31.10.2006 за №359 (далі - Методика), та була чинна на період виникнення заборгованості по квартирі АДРЕСА_1 . Саме цією Методикою ЛМКП «Львівтеплоенерго» послуговувалося при нарахуванні відповідачу за опалення місць загального користування. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно з якою здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, письмових пояснень, заяви про уточнення позовних вимог, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, письмових пояснень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,19 Закону України «Про теплопостачання», 4, 9, 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»,162 ЖК України, 509, 625 ЦК Українита відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що 21.04.2021 року Шевченківський районний суд м. Львова за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» видав судовий наказ №466/3381/21 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення за період 01.11.2014 по 31.10.2021 у розмірі 11007,23 грн., а також 227 грн.00 коп. витрат по сплаті судового збору. 22.06.2021 року Шевченківський районний суд м. Львова розглянувши заяву про скасування судового наказу, постановив ухвалу, якою скасував судовий наказ №466/3381/21 від 21.04.2021 року, роз`яснивши при цьому право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.03.2021р., квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_2 та для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення їм був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснювалось нарахування за послуги з централізованого опалення місць загального користування, за які відповідачі не оплачували, що в результаті призвело до заборгованості, яка станом на день звернення до суду, згідно поданого розрахунку, становить 11007,23грн. Відсутність опалення місць загального користування у будинку АДРЕСА_3 підтверджується відповіддю ПП «Управляюча Компанія «Рідний Дім» №99 від 22.02.2023 року, згідно якої встановлено, що опалення місць загального користування у будинку АДРЕСА_3 не здійснюється, опалювальні прилади, які встановлені на сходовій клітці відключені. З наданих розрахунків нарахування та оплату послуг позивачем подається розрахунок на оплату послуг з центрального опалення за період з 01.10.2017 по 31.10.2021, з якого встановлено розрахунки за опалення та опалення місць загального користування, при цьому не зазначено яка частка в цій оплаті є за послуги гарячого водопостачання. Суд прийшов до висновку, що розрахунки заборгованості, подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» не містять належної інформації щодо способу нарахування такої, не містять показників загальнобудинкового лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води, містять вибіркові, часткові дані, необхідні до зазначення у такого роду актах. В матеріалах справи відсутні докази щодо зняття помісячних показників загального будинкового лічильника обліку гарячого водопостачання за період 2017-2021 років. Належних доказів, які б підтверджували правильний розрахунок здійснених нарахувань позивачем не надано. Крім того, позивач не довів належними доказами, що надає послуги відповідачам. Окрім того, судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_3 , балансоутримувачем якого є ПП «Управляюча компанія «Рідний дім» обладнаний загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії (теплопостачання), який перебуває на обслуговуванні управляючої компанії, що стверджується Актом експлуатаційної перевірки вузла обліку теплової енергії №1762 від 08.06.2021 року та Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №21/3798 від 16.09.2023 року. Також, судом встановлено, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» проводячи нарахування суми оплати за централізоване опалення по кватирі за адресою: АДРЕСА_4 безпідставно нараховував заборгованість, яка фактично утворювалася не за спожиту теплову енергію мешканцями вказаної квартири, а за різницю між спожитою тепловою енергією власників квартир та нежитлових приміщень (юридичних осіб), які мали квартирні прилади обліку та кількістю теплової енергії, спожитої на потреби будинку в цілому, поділеної між квартирами, які не були обладнані квартирними приладами обліку. Таким чином, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що протягом періоду, за який у відповідачів утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 11007,23 грн., такі послуги фактично не надавалися, з огляду на відключення опалювальних приладів на сходовій клітці та відсутність опалення місць загального користування, а також позивачем не доведено належними доказами обсяг поставленої відповідачам теплової енергії на суму 11007,23грн., відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2017 року по 31.10.2021 року в розмірі 11007,23грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими не доведені.

01.11.2021 року ЛМКП Львівтеплоенерго звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19.02.2023 року просили:

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за період з 01.10.2017 по 31.10.2021 року за надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та кошти за порушення грошового зобов`язання у загальному розмірі 11007,23грн. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2270,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалися на те, що позивач ЛМКП Львівтеплоенерго 19.03.2021 року звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення за період 01.11.2014 по 31.10.2021 у розмірі 11007,23 грн., а також стягнення 210 грн.20 коп. витрат по сплаті судового збору. Вказану заяву судом задоволено та видано судовий наказ. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.06.2021 судовий наказ №466/3381/20 - скасовано. Відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_2 і відповідно користуються послугами з централізованого опалення. З 01.07.2014р. вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг постачання гарячої води у м. Львові для населення відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Виконавець) та Споживачем (власником/співвласником/балансоутримувачем буднику, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості даних послуг з метою їх оплати. Згідно п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, між позивачем та відповідачами встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Виконавець послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго» надавав споживачу послуги в повному обсязі та належної якості, споживач користувався ними, але оплату не здійснював. Це свідчить про неналежне виконання відповідачами зобов`язань, наслідком чого є порушення права позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк. Неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несплату боргу відповідачами, позивач не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутися до суду та просив позов задовольнити.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальних послуг є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до абзацу 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до абзацу 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до п. п. 5, 10 ст. 7 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До комунальних послуг належать: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст.ст.1, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч.1 ст.9, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі зобов`язані оплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2021 року Шевченківський районний суд м.Львова за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» видав судовий наказ №466/3381/21 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення за період 01.11.2014 по 31.10.2021 у розмірі 11007,23 грн., а також 227 грн.00 коп. витрат по сплаті судового збору.

22.06.2021 року Шевченківський районний суд м. Львова розглянувши заяву про скасування судового наказу, постановив ухвалу, якою скасував судовий наказ №466/3381/21 від 21.04.2021 року, роз`яснивши при цьому право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.5-6).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.03.2021р., квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.7-8).

Відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_2 та для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення їм був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 затверджена Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2. Методики).

Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника.

Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд…» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року № 82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно опитувального листа споживача теплової енергії, сходові клітки у будинку відповідачів відключені від теплопостачання, однак залишаються втрати розвідними трубами та саме за цю складову формули відповідачам проводилися нарахування за місця загального користування.

Відсутність опалення місць загального користування у будинку АДРЕСА_3 підтверджується відповіддю ПП «Управляюча Компанія «Рідний Дім» №99 від 22.02.2023 року, згідно якої встановлено, що опалення місць загального користування у будинку АДРЕСА_3 не здійснюється, опалювальні прилади, які встановлені на сходовій клітці відключені (а.с.158-159).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснювалось нарахування за послуги з централізованого опалення, без врахування місць загального користування, оскільки у таких відключене теплопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи у відповідачів утворилась заборгованість, яка станом на день звернення до суду, згідно поданого розрахунку, становить 11007,23грн. з яких 9870,77 грн. заборгованість за централізоване опалення, 19,05 грн. заборгованість за постачання гарячої води; 748,01 грн. інфляційні втрати (опалення); 369,06 грн. 3% річних (опалення), 0,1 грн. інфляційні втрати (гаряча вода); 0,24 грн. 3% річних (гаряча вода).

Відповідачами власного розрахунку заборгованості із зазначенням свого способу нарахування плати за надані послуги, враховані при цьому складові, тощо не надано, також, не надано і свого контррозрахунку на спростування розрахунку позивача.

Окрім цього, доводи відповідачів про те, що позивачем не надавались відповіді на їх звернення слід вважати не обґрунтованими, зважаючи на те, що до матеріалів справи долучено ряд відповідей на звернення відповідачів, зокрема, і самими відповідачами. У вказаних відповідях, зокрема, вказані і спосіб нарахування плати за надання відповідних послуг, складові, період нарахування та ін., що надає можливість відповідачам перевірити відповідність розрахунку заборгованості вимогам закону та нормативно-правових актів.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до вказаної правової норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначивши про відсутність заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідачі не надали суду доказів на підтвердження цього і не спростували розрахунок позивача.

Крім цього, колегія суддів вважає, що розрахунки заборгованості за надання комунальних послуг у спірний період та коштів, що підлягають стягненню відповідно до ст. 625 ЦК України здійснені позивачем, такими, що відповідають нормам законодавства, розраховані за відповідний період та із зазначенням правильних значень, зокрема, відсотків та індексів інфляції, а тому такі додаткового дублювання у рішенні суду не потребують.

Крім цього, такі розрахунки відповідачами не оспорювались та альтернативні до них подані не були, зокрема, із правильним, на думку відповідачів, нарахуванням плати за надані та отримані ними послуги.

Також, відповідачами клопотань про витребування доказів на спростування розрахунку заборгованості ні в суді першої інстанції, ані апеляційному не заявлялося.

Зважаючи на вказане, доводи позову та апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та такі позов та апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Оскаржуване ж рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково, яким слід стягнути в рівних частках(а не солідарно як просив позивач) з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 як співвласників спірного житла та користувачів послуг, які надавалися позивачем, заборгованість за надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та кошти за порушення грошового зобов`язання в розмірі 11007,23 грн.

В задоволенні решти позову слід відмовити.

Відповідно до задоволених вимог позову і скарги слід вирішити питання про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2023 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ПП «Управляюча компанія «Рідний дім» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, м. Львів, вул. Д.Апостола, 1, ) заборгованість за надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та кошти за порушення грошового зобов`язання у загальному розмірі 5503,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, м. Львів, вул. Д.Апостола, 1, ) заборгованість за надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та кошти за порушення грошового зобов`язання у загальному розмірі 5503,61 грн.

В задоволенні решти позову відмовити,

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» по 2837,50 грн. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 січня 2024 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра