Справа № 541/1977/24
Провадження № 2-о/541/115/2024
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2024 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., ознайомившись з заявою Військової частини НОМЕР_1 про визнання особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2024 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою.

31.05.2024 року представник військової частини звернувся до суду з клопотанням про залучення у справі як заінтересованих осіб сестер ОСОБА_1 : ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований нормами Цивільного процесуального кодексу України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ч. 3 ст. 294 ЦПК України.

Отже заяви у справах окремого провадження повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним нормам процесуального законодавства, що врегульовують порядок вирішення судом порушеного питання, зокрема у справах за заявами про розгляд судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, встановленого статтями 305-309 ЦПК України.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою передбачений статтею 43 ЦК України. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

За ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 травня 2020 року, справа № 760/3112/16-ц.

Пунктом п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

З матеріалів заяви встановлено, що близьким родичем безвісно відсутнього ОСОБА_1 є його сестра ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 . Місцем реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , проживав без реєстрації в АДРЕСА_3 . Будь яких відомостей, що ОСОБА_1 на час його зникнення мав постійне місце проживання у Донецькій області немає, як немає відомостей і про його постійне місце проживання на території юрисдикції Миргородського міськрайонного суду Полтавської області. Також у заяві не зазначено місце знаходження майна ОСОБА_1 , його перелік і не надано правовстановлюючих документів на майно.

Підставою для задоволення вимог про визнання особи безвісно відсутньою відповідно до статті 43 ЦК України є відсутність відомостей про місце її перебування протягом одного року саме у місці її постійного проживання, разом з тим, доказів на підтвердження вказаних обставин заявником не надано, крім того, фактична відсутність відомостей про місце перебування ОСОБА_1 за обставин, які свідчать про його ймовірну загибель, не є безумовною підставою для порушення питання про визнання його безвісно відсутнім.

Так, згідно із частиною другою статтею 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина третя статті 46 ЦК України).

Отже, чинним цивільним законодавством врегульована процедура оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями чи збройним конфліктом, і заявник, за спливом строків, передбачених частиною другою статті 46 ЦК України, не позбавлений можливості звернутися з цим питанням до суду, як це передбачено главою 4 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено, зокрема, для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою.

Як зазначено у заяві військової частини, визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім необхідно для соціального захисту членів сім`ї військовослужбовця зниклого безвісті, правильності нарахування та виплати грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану та з врахуванням принципів соціальної справедливості та з метою уникнення переплати грошового забезпечення.

Звертаючись до суду з вищезазначеною заявою військовою частиною не зазначено про неможливість в позасудовому порядку виключення ОСОБА_1 зі списків військової частини, також не вказано як пов`язується виникнення, зміна, припинення чи охорона особистих майнових чи немайнових прав та інтересів військової частини або підтверджуватиме наявності чи відсутності неоспорюваних її прав, із поданням до суду вказаної заяви.

У своїй заяві військова частина - не зазначає підстав та не надає доказів, відповідно до яких військова частина звертається в інтересах рідних до суду, зазначивши мету реалізації соціальних та правових гарантій його рідних, також не зазначає обставин, які б перешкоджали рідним ОСОБА_1 ( в даному випадку зацікавленим особам) особисто звернутися до суду з такою заявою.

Разом з тим, реалізація соціальних та правових гарантій рідних особи регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб та членів їх сімей. При цьому, для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України також.

Крім того, прохальна частина заяви не містить повне прізвище, ім`я по батькові особи яку просять визнати безвісно відсутньою.

За наведених обставин ініціатору звернення до суду слід уточнити предмет заяви, мету звернення до суду та вмотивувати за яких критеріїв заявник визначив підсудність Миргородському міськрайонному суду Полтавської області, додавши відповідні докази.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

А тому, визначивши заінтересованих осіб у справі, заявнику слід надати докази на підтвердження виконання приписів ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

Вищевказані недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією заявою та призначити її до судового розгляду.

Відповідно вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 цього Кодексу підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.134,175,176,177,185,318 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Військової частини НОМЕР_1 про визнання особи безвісно відсутньою залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. Г. Шатілова