Справа № 362/1243/23
Провадження № 2-о/362/50/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого- судді Ковбеля М.М.

за участі секретаря судового засідання - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, Васильківська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася з вказаною заявою до суду та просить встановити факт, її постійного проживання зі спадкодавцем, як жінки та чоловіка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 - в період з 14.10.2014 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви зазначила, що вона перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 10.11.2007 року, який вони розірвали 25.05.2013 р., що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Як зазначає заявник, після розірвання шлюбу вона припинила спільне проживання з ОСОБА_2 , однак, переглянувши свої погляди на життя та сімейні стосунки, подружжя 14 жовтня 2014 році знову почало проживати разом, не реєструючи при цьому свого шлюбу. Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, мали спільний побут, спільні доходи, спільною працею забезпечували свої спільні потреби, відпочинки, тощо. Тобто, фактично створили союз чоловіка та дружини без державної реєстрації цього союзу.

Представник заявника в судове засідання з`явилася, від представника заявниці надійшла письмова заява до суду, в якій просила здійснювати розгляд справи у її відсутність, викладені в заяві вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник Васильківської міської ради надіслав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами.

Представник зацікавленої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 10.11.2007 року, який вони розірвали 25.05.2013 р., що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Глевахівською селищною радою Фастівського району Київської області.

Саме заявник отримувала лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , свідоцтво про смерть в відділі РАЦС, саме вона поховала його за власний рахунок, придбавши все необхідне для поховання, що стверджується товарним чеком №4 від 31.12.2022 р. та самою наявністю у неї оригіналів вказаних документів.

Разом з тим, ішенням головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.01.2023 р. ОСОБА_1 було відмовлено у призначені пенсії в разі втрати годувальника у зв`язку з ненаданням необхідного пакету документів на підтвердження факту перебування у шлюбі з померлим ОСОБА_2 та відомостей про їх спільне проживання на день смерті.

Листом від 09.0.2023 р. № 7/02-14 приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Нещасна Т.М. повідомила ОСОБА_1 , що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних відносин та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є : свідоцтво органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних відносин. Роз`яснено необхідність надання рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та Рішення суду про зміну черговості одержання права на спадкування. Копія листа додається.

Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання №83 від 04.01.2023 р., виданої ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 проживала за вищевказаною адресою разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , 1969 р.н., яким помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .. ОСОБА_1 перебувала на утриманні померлого годувальника, вели спільне господарство, поховання здійснила за власні кошти. Зазначені обставини викладені в довідці депутата Васильківської міської ради Київської області Колодій В.М. № 1/23 від 04.01.2023 р.

Зазначений будинок, в якому проживала сім`я ОСОБА_1 , а саме житловий будинок в АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.02.2023 р.

Як вбачається з довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради від 06.01.2023 р. №128,

ОСОБА_2 з 17.03.2012 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрованим в АДРЕСА_2 . Копія довідки додається.

Зазначена квартира за адресою: АДРЕСА_2 - була придбана ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі продажу від 25.07.2008 р. Дана квартира була передана в іпотеку АКІБ «Укрсиббанк», про що свідчить договір іпотеки № 90817 від 25.07.2008 р., і заявник спільно з ОСОБА_2 виплачували борг за кредитним договором, в забезпечення якого був укладений вказаний іпотечний договір.

ОСОБА_1 отримано виписку зі свого карткового рахунку за період з 02.02.2018 по 02.02.2023 р., з якої вбачається, що ОСОБА_1 щомісячно, на постійній основі, оплачувала комунальні платежі від імені ОСОБА_2 , оплачувала рахунки, виставлені за послуги, надані квартирі в АДРЕСА_2 (власником якої є ОСОБА_5 ).

Наказом ТОВ «Ясенсвіт» №6/пф/к від 03.01.2023 р. припинено трудовий договір з ОСОБА_2 , комендантом господарчого підрозділу департаменту в м. Васильків, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. у зв`язку зі смертю, п.8-2 ч.І ст. 36 КЗпП України, наказано бухгалтерії виплатити ОСОБА_1 , вдові ОСОБА_2 компенсацію за 62 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи 10.12.2018 р. - 30.12.2022 р.

Вищезазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримували один одного матеріально, спільно розпоряджались коштами, як чоловік та дружина, мали спільний побут, ОСОБА_2 проживав в будинку заявника, а заявник оплачувала комунальні послуги в квартирі ОСОБА_2 , натомість він купував речі в будинок заявника ОСОБА_1 , тобто вони мали спільний бюджет, спільні сімейні витрати.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1.12 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Частиною 1 ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

При цьому стаття 2 СК України містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім`ї. Однак поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю та навпаки особи будучи не родичами, можуть проживати однією сім`єю.

Як склалось в цивільних правовідносинах та застосовується на практиці, центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5- рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» сіє ґасіо зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення статті 74 СК України.

Так, згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відтак, положеннями сімейного кодексу фактично прирівняно юридичні наслідки проживання осіб однією сім`єю без реєстрації шлюбу до перебування в зареєстрованому шлюбі.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав після смерті чоловіка, іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги щодо встановлення факту підлягають задоволенню як законні, обґрунтовані та доведені заявником.

Керуючись статтями 263-265, 315 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю, як жінки та чоловіка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 - в період з 14.10.2014 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.М. Ковбель