Справа № 149/551/24
Провадження №2/149/343/24
Номер рядка звіту 67
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.05.2024 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревича М. Г.,

за участі секретаря Паламарчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області про визначення місця проживання дитини.

Позов мотивовано тим, що позивач із відповідачкою одружилися ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Позивач забрав дочку та дружину із пологового будинку у м. Хмільнику Вінницької області та близько півроку вони проживали у с. Курилівка Хмільницького району Вінницької області у будинку батьків дружини. Потім вони переїхали у с. Рибчинці Хмільницького району Вінницької області, де проживали по провулку ОСОБА_4 , 1 у будинку матері відповідачки ОСОБА_5 .. 06.01.2020 дружина разом із дочкою поїхала, як вона повідомила позивачу, на Різдво до своїх батьків у с. Курилівку Хмільницького району Вінницької області. Проте вже 07.01.2020 відповідачка не брала слухавки. Як виявилося, ОСОБА_2 , не повідомивши позивача, залишила свого старшого сина ОСОБА_6 у своїх батьків та разом із їхньою спільною дочкою поїхала у м. Київ, де знайшла іншого чоловіка. Вже після 10.01.2020 позивач дізнався, де знаходиться дружина. Згодом, 19.02.2020 (на прохання відповідачки забрати дитину) відповідач поїхав автобусом у м. Київ. Відповідачка привезла доньку на вокзал і вже разом із дочкою позивач повернувся у с. Рибчинці Хмільницького району Вінницької області. З того часу дитина проживає разом із позивачем у будинку його матері, однак місце її проживання зареєстроване у с. Курилівка Хмільницького району Вінницької області. Відповідачка не приймає участі у вихованні та житті дитини, як мати. За обставин, що склалися, вихованням ОСОБА_7 та піклуванням про неї займається позивач, ним створено всі необхідні умови для проживання дочки та її нормального розвитку. За позовом відповідачки, згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.11.2021, шлюб між ними було розірвано. З травня 2022 року позивач працює у ТОВ «Злата-Трейд» та проживає у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , де проживають також її мати ОСОБА_9 , брат ОСОБА_10 та його дочка ОСОБА_3 . Дитина відвідує заклад дошкільної освіти АДРЕСА_2 . Враховуючи наведені вище обставини, позивач вимушений звертатися до суду із позовом про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою суду від 20.02.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

11.03.2024 на адресу суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить у позові відмовити. Відзив мотивовано тим, що відповідачка вважає, що позивач просто не хоче йти служити до лав ЗСУ. Також відповідачка вказує на те, що вона дійсно їздила в м. Київ для пошуку роботи, після цього позивач не дозволяв їй бачитися з їхньою спільною дочкою. Також зазначає, що постійно приймає участь у житті доньки: постійно купує для неї одяг, іграшки, взуття, дає кошти на її утримання. Актом обстеження умов підтверджено, що відповідачкою створено усі умови для проживання доньки. Позивач проживає з іншою жінкою, та у зв`язку із зайнятістю на роботі фактично догляд за дитиною веде його дружина. Тому вона вважає, що позивач не може здійснювати належний догляд за їхньою спільною донькою.

22.03.2024 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що в більшій мірі вихованням дитини займається саме він. Дитині він приділяє достатньо часу. Також зазначає, що визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на взаємовідносини матері із донькою.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Представник Органу опіки та піклування Хмільницької міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступних висновків.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (копія на а.с. 6) підтверджено, що ОСОБА_1 є батьком, а ОСОБА_2 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.11.2021 підтверджено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (копія на а.с. 7).

Довідкою Хмільницької міської ради Вінницької області від 10.01.2024 № 22/19-23 встановлено, що в житловому будинку за адресою по АДРЕСА_1 фактично проживає 5 (п`ять) осіб: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с. 10).

Довідкою ЗДО № 7 № 01-34/1 від 22.01.2024 підтверджено, що ОСОБА_3 відвідує ЗДО № 7. Вихованням дівчинки займається батько ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до довідки з місця роботи вих. №1110 від 12.10.2023 р. підтверджено, що ОСОБА_11 дійсно працює в ТОВ «Злата-Трейд» з 25.05.2022 року (наказ №154-К від 24.05.2022 р.), на посаді підсобного робітника по теперішній час (а.с.12).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.02.2024 було проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_2 під час якого встановлено наступне. У будинку тепло, наявні продукти харчування, для дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_3 є спальні місця, для доньки ОСОБА_3 , є можливість створити спальне місце (а. с. 35).

Відповідно до висновку щодо доцільності проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля батька ОСОБА_1 , комісія з питань захисту прав дитини встановила наступне. На Комісії з питань захисту прав дитини 12.03.2024 року були присутні батько дитини ОСОБА_1 (позивач по справі) та мати дитини ОСОБА_2 (відповідач по справі). Заслухавши батька дитини ОСОБА_1 , матір дитини ОСОБА_2 , враховуючи те, що у справі відсутні довідка про доходи батька, довідка від нарколога про перебування/не перебування на обліку батька, характеристики з його місця проживання та роботи, довідка від нарколога про перебування /не перебування/ на обліку матері, взявши до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, керуючись статтями 19, 161 Сімейного кодексу України, комісія з питань захисту прав дитини вирішила рекомендувати виконавчому комітету Хмільницької міської ради надати до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області по справі № 149/551/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області про визначення місця проживання дитини висновок: клопотати перед Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області прийняти рішення із врахуванням матеріалів наявних у судовій справі на розсуд суду (а.с. 65-68).

Відповідно до пояснення по позовній заяві про визначення місця проживання дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 вважає, що в даному випадку рішення по судовій справі ніяким чином не вплине на обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_5 . Так як, визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком, ОСОБА_1 , само по собі не створює умов для застосування абз. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», адже визначення місця проживання дитини само по собі не свідчить про відсутність участі матері, ОСОБА_2 , у вихованні дитини. А тому просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 69-71).

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

В ході судового розгляду встановлено, що сторони проживають окремо. Дитина, ОСОБА_3 проживає з батьком. Батько забезпечує дитину усім необхідним.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком підлягають задоволенню, таке рішення відповідатиме інтересам дитини. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку мова йде не про розлучення дитини з матір`ю, а про визначення місця проживання дитини, при тому, що дитина проживає постійно з батьком, окремо від матері.

Судові витрати залишити за сторонами, оскільки позивач не наполягає на їх стягненні з відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 141, 150, 155, 157, 160, 161 СК України, керуючись ст.ст. 13, 49, 81, 142, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , за місцем його проживання

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Войнаревич М. Г.