С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1722/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

13 лютого 2024 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки.

ІІ. Описова частина

Позивачка в травні 2023 року звернулася до суду з позовом до Київської міської ради та просила визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки та право на державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер :72:503:0004, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 01 червня 2023 року судом було відкрито провадження.

Свої вимоги Позивачка мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був її батьком. Позивачка зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею після його смерті.

До спадкового майна, як зазначає Позивачка, увійшов приватний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , а також земельна ділянка під вказаним будинком. На вказане спадкове майно, як зазначає Позивачка, вона отримала свідоцтва про право на спадщину. Проте на іншу земельну ділянку, площею 0,10 га, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :72:503:0004, приватний нотаріус відмовився видавати свідоцтво про право на спадщину з посиланням на те, що рішення Київської міської ради від 20.11.2018 про передачу ОСОБА_2 у приватну власність вказаної ділянки за результатами розгляду його заяви було прийняте вже після його смерті, а тому він не набув права власності на неї.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що вона успадкувала усі права, які належали ОСОБА_2 на момент його смерті, Позивачка просить визнати за нею право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, розпочатої її батьком.

07 серпня 2023 року до суду надійшов відзив Київської міської ради на позовну заяву, в якому представник Відповідача при вирішенні справи покладався на розсуд суду і просив розглянути справу у його відсутність.

У судове засідання Позивачка та її представник не з`явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , та після його смерті відкрилась спадщина.

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , а отже спадкоємцем першої черги.

Встановлено, що у встановлений законом шестимісячний термін Позивачка звернулась із відповідною заявою до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, і 10 жовтня 2018 року нотаріусом було зареєстровано спадкову справу №730/2018.

До спадкового майна після смерті ОСОБА_2 увійшов приватний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , а також земельна ділянка під вказаним будинком (кадастровий номер :72:507:0005).

28 січня 2019 року нотаріусом було видано Позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий приватний будинок, а 03 вересня 2020 року вказаним нотаріусом було видано Позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер :72:507:0005.

Встановлено також, що 04 листопада 2021 року нотаріусом було відмовлено у видачі Позивачці свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :72:503:0004, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова вмотивована тим, що спадкоємцем не були надані документи, що підтверджують право власності на спадкове майно.

З пояснень Позивачки та матеріалів справи судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 фактично здійснював повноваження власника вказаної земельної ділянкою, користувався нею більше 15-ти років.

16 березня 2006 року рішенням Київської міської ради №279/3370 спадкодавцю ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_1 ). Після цього проект відведення вказаної земельної ділянки було погоджено з відповідними службами, зокрема із Головним управлінням містобудування та архітектури та дизайну міського середовища КМДА, Головним санітарним лікарем міста Києва, головним управлінням охорони культурної спадщини і т.д. Крім цього було внесено зміни до міського земельного кадастру в частині користувача земельної ділянки, а також присвоєно новий кадастровий номер земельній ділянці, що свідчить про те, що спадкодавець ОСОБА_2 виконав всі дії, щоб отримати у приватну власність вказану земельну ділянку.

Встановлено, що 20 листопада 2018 року, тобто вже після смерті ОСОБА_2 , Київською міською радою було прийнято рішення №72/6123 про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , площею 0,10 га, кадастровий номер :72:503:00004.

У відповідності до вимог частини 1 статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. А у відповідності до вимог частини 4 статті 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже, на момент прийняття Відповідачем вищевказаного рішення №72/6123 цивільна правоздатність ОСОБА_2 була вже припинена у зв`язку з його смертю, а тому він не набув право власності на ділянку.

Відповідно до вимог статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування може здійснюватися за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до вимог статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця, його баба та дід як з боку батька так і з боку матері.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц та постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, від 04 листопада 2020 року у справі № 545/1631/19 та від 24 грудня 2021 року у справі № 343/1341/20 та відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Земельна ділянка, право на приватизацію якої є предметом позову, відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМ України від 17 жовтня 2012 року за №1051 є зареєстрованою в Державному земельному кадастрі та їй присвоєно кадастровий номер №:72:503:00004, тому вона є сформованою. Крім того, погоджено та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, процедура приватизації має бути завершена шляхом прийняття рішення Відповідачем про передачу земельної ділянки відповідній особі, яка має на це право.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 за життя не набув права власності на вказану земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, Позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець, набула право в порядку спадкування на завершення процедури приватизації земельної ділянки.

Між тим, як зазначено вище, рішення Київської міської ради від 20 листопада 2018 року №72/6123 про передачу земельної ділянки ОСОБА_2 було прийняте вже після його смерті, а тому воно не має юридичного значення, оскільки стосується особи, яка втратила правоздатність. Відтак, вказане рішення не може бути підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 . В даному випадку, на переконання суду, завершення процедури приватизації спадкоємицею, має включати і ухвалення Відповідачем нового рішення про передачу земельної ділянки саме у її, Позивачки, власність.

Відтак, в цій частині вимог Позивачці слід відмовити.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 81, 125, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 5, 16, 1216, 1218, 1268 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,100 га, кадастровий номер :72:503:0004, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову відмовити.

2.Судові витрати покласти на Позивачку.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Київська міська рада, адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, 36; .

Суддя: