Номер провадження: 22-з/813/239/24
Справа № 509/4046/19
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.06.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/4046/19

Номер апеляційного провадження: 22-з/813/239/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя - доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.

розглянув у передбаченому частиною 3 статті 271 ЦПК України порядку заяву адвоката Батуріна Сергія Євгеновича, діючого від імені ОСОБА_1 , про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 07 березня 2024 року в цивільній справі за позовною заявою позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які є правонаступниками ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування держаної реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2023 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Тетяни Іванівни за індексним номером 42129610 від 19.07.2018 р. про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 237, у вигляді жилого будинку розташованого за адресою - АДРЕСА_1 ) визнано незаконним та скасовано. Визнано за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 5/8 частин жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: власне жилого будинку під літерою «А», загальною площею - 87 кв. м., житловою площею - 64,8 кв. м; навісу «Б», літньої кухні «В», сараю «Г», огорожі та споруд №1-4, який розташований за адресою - АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/8 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: власне жилого будинку під літерою «А», загальною площею - 87 кв. м., житловою площею - 64,8 кв. м; навісу «Б», літньої кухні «В», сараю «Г», огорожі та споруд №1-4, який розташований за адресою - АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , в рівних частках на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі - 9841,00 (дев`ять тисяч вісімсот сорок одну) грн.. Стягнуто з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , в рівних частках на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі - 1 000,00 (однієї тисячі) грн.. Зазначено, що рішення після набрання законної чинності є підставою для скасування права власності ОСОБА_4 та реєстрації права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вищевказане майно у відповідних державних реєстрах.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 березня 2024 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_4 .. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2023 року в частині визнання права власності в порядку спадкування - скасовано. Ухвалено в цій частині нове судове рішення. Визнано за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/8 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: - власне жилого будинку під літерою «А», загальною площею - 87 кв. м., житловою площею - 64,8 кв. м; - навісу «Б»; - літньої кухні «В»; - сараю «Г»; - огорожі та споруд №1-4, який розташований за адресою - АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/8 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: - власне жилого будинку під літерою «А», загальною площею - 87 кв. м., житловою площею - 64,8 кв. м; - навісу «Б»; - літньої кухні «В»; - сараю «Г»; - огорожі та споруд №1-4, який розташований за адресою - АДРЕСА_1. В решті рішення - залишено без змін.

Адвокат Батурін С.Є., діючий від імені ОСОБА_1 , у заяві просить роз`яснити постанову Одеського апеляційного суду від 07 березня 2024 року з наступних питань: 1) В чому полягає неправильність рішення суду першої інстанції в питанні спадкування за законом, за умови, що Овідіопольський районний суд в порядку спадкування визнав право власності ОСОБА_1 на 1/8 частину вищевказаного будинку також як і суд апеляційної інстанції?; 2) Яким чином можливо застосувати до правовідносин, які виникли між сторонами щодо визнання права власності на 1/2 частину спірного будинку трирічний строк позовної давності встановлений для поділу майна подружжя за умови, що ніхто з позивачів (як первісного позивача так і його правонаступників) такої вимоги про поділ майна подружжя не заявляв?; 3) Чи підлягають захисту невизнані майнові права ОСОБА_1 за умови, що і районний і апеляційний суди дійшли до однакового висновку, що 1 /2 частина спірного будинку в силу «презумпції спільного майна подружжя» належить ОСОБА_1 і це майно було привласнено ОСОБА_4 на підставі незаконного рішення державного реєстратора, яке було скасоване судом першої інстанції і це скасування залишено в силі судом апеляційної інстанції?; 4) На яких підставах апеляційний суд відніс 1/2 частини спірного будинку, яке належало ОСОБА_1 на праві власності як частина майна подружжя до статусу «спадкового майна», яке має бути визнане або не визнане за нею в порядку спадкування, за умови що суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення обґрунтував визнання за нею право власності на спірний будинок в якості 1/2 (4/8) частини спільного майна подружжя? 5) Чи слід розуміти, що своєю Постановою апеляційний суд позбавив ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірного будинку, яке належить їй в якості частини майна і яке було набуте нею під час шлюбу за умови, що апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що їй на праві власності належить вказана 1/2 частина спірного будинку в якості частини спільного майна колишнього подружжя Блінових? 6) Який існував інший порядок та спосіб у ОСОБА_1 захистити своє право власності на 1/2 частину спірного будинку ніж заявити позовну вимогу про захист своїх майнових прав під час розгляду справи у якому вирішується питання щодо позбавлення її та привласнення належного їй вказаного майна сторонньою особою (п.4 ч.5 cm. 12 ЦПК України)?

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи заяви про роз`яснення судового рішення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду заяви про роз`яснення постанови апеляційного суду без виклику її учасників та необхідність відмови в задоволенні заяви про роз`яснення постанови апеляційного суду.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Щодо заяви адвоката Батуріна С.Є., діючого від імені ОСОБА_1 , про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 07 березня 2024 року, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, які можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Роз`яснено може бути рішення суду, якщо без такого роз`яснення його реалізація є ускладнена, оскільки спостерігається значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення формальних недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту, викладення рішення суду у більш ясній та зрозумілій формі. При цьому конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 18 жовтня 2018 року по справі № 823/867/16, від 21 серпня 2018 року по справі № 803/3805/15. Касаційний суд відмовив у задоволенні заяв про роз`яснення судового рішення, виходячи з того, що із зазначених заявниками мотивів звернення не вбачалося зв`язку між порушеними питаннями та змістом винесеного рішення. Тобто, заявники не вказали, у чому саме полягає нечіткість, незрозумілість останнього та неточність формулювань, застосованих в рішенні суду, та що викликає труднощі у розумінні його змісту. Верховний Суд підкреслив необхідність чіткого визначення в заяві про роз`яснення судового рішення, у чому саме полягає незрозумілість його змісту, які формулювання викликають труднощі у його розумінні або виконанні.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Виходячи з даної норми, роз`яснення рішення - це засіб усунення його недоліків, тобто уточнення і більш ясний виклад дійсного змісту рішення з метою уникнення помилок при його виконанні.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене вбачається, що чинне законодавство України не передбачає роз`яснення зокрема мотивувальної частини судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зміст резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції від 07 березня 2024 року не допускає різного тлумачення. Заявником у вищезазначеній заяві фактично було порушено питання про зміну/доповнення змісту мотивувальної частини постанови апеляційного суду, що не допускається.

Колегія суддів звертає увагу на те, що резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції від 07 березня 2024 року не допускає різного тлумачення. Обставини, які, як на думку заявника, стали підставою для подання заяви про роз`яснення постанови апеляційного суду, не можуть слугувати підставою для роз`яснення резолютивної частини вказаної постанови апеляційного суду, оскільки не відповідають правовій природі та призначенню статті 271 ЦПК України.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у роз`ясненні постанови Одеського апеляційного суду від 07 березня 2024 року за заявою адвоката Батуріна Сергія Євгеновича, діючого від імені ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 271, п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, про відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову в роз`ясненні рішення суду може бути оскаржена у касаційному порядку.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 271, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

У задоволення заяви адвоката Батуріна Сергія Євгеновича, діючого від імені ОСОБА_1 , про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 07 березня 2024 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе