Провадження № 2/761/6498/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія « Княжа Вієнна іншуранс Груп» (далі по тексту - відповідач), в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 10 129,68 (десять тисяч сто двадцять дев`ять) гривень 68 копійок, судові витрати, що складаються з: витрат на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 коп.), витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 коп.).

Звернення до суду мотивовано тим, що 13.12.2023 року за адресою: вул.Городоцька 173 у м.Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota-Camry НОМЕР_1 та Mitsubishi-Outlander НОМЕР_2, в результаті якої автомобіль марки «Toyota-Camry» номерний знак НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень. За результатами оформлення Європротоколу (повідомлення про дорожньо транспорту пригоду) внаслідок даної ДТП винним було визнано водія автомобіля марки «Mitsubishi-Outlander», д.н.з. номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортний засіб Toyota-Camry номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, а власнику ОСОБА_1 були завдані матеріальні збитки. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Mitsubishi-Outlander», д.н.з. номерний знак НОМЕР_2 », на момент дорожньо-транспортної пригоди (13.12.2023 року) була застрахована у ПРАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно Полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР-216411786. 15.12.2023 року позивач надав Страховику документи, надання яких передбачається ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи те, що про результати огляду та оцінки, страховиком позивача не було повідомлено, а також не було проведено виплати страхового відшкодування, позивач, з метою визначення розміру завданої позивачу шкоди, звернулась до ТзОВ фірми «Експертиза», до складу якої входять експерти-товарознавці. 03.02.2024 року, експертом-товарознавцем ОСОБА_2 було проведено судову автотоварознавчу експертизу, в результаті якої сформовано висновок №15 про те, що «вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Toyota Camry» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження у ДТП 13.12.2023 року, з врахуванням результатів його обстеження 19.01.2024 року, в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить: 45 541,04 грн. Даний Висновок експерта №15 за результатом автотоварознавчої експертизи було пред`явлено страховику. У відповідь на адвокатський запит представником страховика було надано звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №3666 від 02.03.2024 року, виконаний ФОП ОСОБА_3 , де вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ TOYOTA CAMRY д.р.н. НОМЕР_4 станом на 13.12.2023 року складає: 38 611,36 грн. 07.03.2024 року відповідачем було сплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 35 411,36 грн. Відтак, відповідач не прийняв до уваги зауваження сторони позивача щодо суми виплати страхового відшкодування, а також не врахував Висновок експерта №15 за результатами судової автотоварознавчої експертизи від 03.02.2024 року, та не виконав умов ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо погодження суми страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування. Отже, на переконання позивача, ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатила позивачу ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 35 411,36 грн. замість належних 45 541,04 грн. Отож, сума вимоги становить: 10 129,68 грн. З урахуванням викладеного, позивач звернулась до суду із відповідним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передано до провадження судді Романишеної І.П.

Ухвалою суду від 02.04.2024 року позову заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 11.04.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

04.04.2024 року до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову, та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідь позивача на відзив до суду не надходила.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з відшкодуванням шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 грудня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota-Camry НОМЕР_1 та Mitsubishi-Outlander НОМЕР_2, в результаті якої водій автомобіля марки «Mitsubishi-Outlander», номерний знак НОМЕР_2 , спричинив механічні пошкодження автомобілю марки «Toyota-Camry», номерний знак НОМЕР_1 .

За результатами оформлення Європротоколу (повідомлення про дорожньо транспорту пригоду) внаслідок даної ДТП винним було визнано водія автомобіля марки «Mitsubishi-Outlander», д.н.з. номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 вбачається, що власницею транспортного засобу "Toyota-Camry", НОМЕР_1, є ОСОБА_1 .

В результаті ДТП транспортний засіб Toyota-Camry, номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, а власнику ОСОБА_1 були завдані матеріальні збитки.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки ««Mitsubishi-Outlander», д.н.з. номерний знак НОМЕР_2 », на момент дорожньо-транспортної пригоди (13.12.2023 року) була застрахована у ПРАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно Полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР-216411786.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Також згідно з п.33.2. ст.33 Закону України №1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Постановою Правління Національного банку України № 108 від 30.05.2022 року за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України затверджені максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80000 гривень на потерпілого.

28.12.2023 року представником ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було складено Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), який був підписаний уповноваженими особами сторін.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 3666 від 02.03.2024 року, виконаного ФОП ОСОБА_3 , на замовлення відповідача, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ TOYOTA CAMRY д.р.н. НОМЕР_4 станом на 13.12.2023 = 38 611,36 грн.

07.03.2024 року з вирахуванням франшизи - 3200 грн., відповідачем було сплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 35 411,36 грн.

При зверненні до суду з даним позовом позивач вказувала, що звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 3666 від 02.03.2024 року є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму страхового відшкодування та яким жодним чином не було погоджено із страхувальником перед виплатою страхового відшкодування.

Згідно із ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у т.ч. протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі(передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо)або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім цього, згідно зі ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого,-це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст.33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно пунктів 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону,-МТСБУ) не з`явився у визначений строк ,потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею41цього Закону,-МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи(дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Відповідно до п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону,-МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати)або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати)приймається у зв` визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Після вчинення ДТП (13.12.2023 року) страховій компанії було своєчасно повідомлено про страховий випадок, що трапився 15.12.2023 року.

На виконання вимог п.34.2 ст.34 Закону №1961-ІV, в межах встановленого законом строку, 28.12.2023 року спеціалістом відділу врегулювання ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» був складений акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість) - автомобіля Toyota-Camry НОМЕР_1.

Складеним актом були встановлені деталі та опис пошкоджень транспортного засобу.

За ст.34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи страховиком було дотримано вищевказані вимоги.

В свою чергу, 03.02.2024 року експертом-товарознавцем ОСОБА_2 на замовлення позивача було проведено судову автотоварознавчу експертизу, в результаті якої сформовано висновок №15 про те, що «вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Toyota Camry» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження у ДТП 13.12.2023 року, з врахуванням результатів його обстеження 19.01.2024 року, в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить: 45 541,04 грн.

Як вже зазначалось вище, порядок і строки проведення огляду транспортного засобу, складення звіту регламентується нормами спеціального закону Закону №1961-ІV і саме ст.34 цього Закону встановлювалась умова, за якої потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. Такий порядок позивачем не був дотриманий.

Спростовуючи аргументи позивача з приводу того, що звіт оцінювача ФОП ОСОБА_3 є недопустимим доказом, таким, що не заслуговує на дослідження його судом, суд зазначає, що наданий суду звіт є в повній мірі предметом дослідження, складений й підписаний оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку з урахуванням вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", і скріплений печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Слід зауважити, що правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України від 12 липня 2001 року №2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі - Закон № 2658-III).

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону №2658-III процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону № 2658-III).

Статтею 32 Закону № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18).

В постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 711/650/13-ц (провадження № 61-1186св17) вказано, що на експерта покладаються інші функції та його висновки не тотожні відповідним висновкам оцінювача, складеним в рамках проведення оцінки нерухомого майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Об`єктивність і достовірність звітів і висновків оцінювача не визначається його попередженням про кримінальну відповідальність. Тоді всі звіти були б апріорі об`єктивними і достовірними на підставі лише попередження. Об`єктивність оцінки майна та здійснення її відповідно до вимог чинного законодавства як обов`язок оцінювача передбачені Законом № 2658-III без будь-якої прив`язки до повідомлень його про відповідальність. Отже, відсутні підстави стверджувати про необ`єктивність оцінювача через те, що він не був повідомлений про відповідну відповідальність. Разом з тим, за змістом статей 12 і 33 Закону2658-III звіт про оцінку майна не створює ніяких правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає і підтверджує зроблені оцінювачем висновки і його дії по реалізації свого завдання.

Окрім вищевикладеного, суд звертає увагу на те, що позивач не скористався правом на оспорювання звіту, не звертався до Фонду Державного майна України або до приватної установи з метою проведення рецензування висновку експерта страхової, тобто не надав доказів про те, що звіт оцінювача не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна або містить недоліки, що вплинули на достовірність оцінки.

Таким чином, керуючись вищенаведеним, суд вважає, що страхова компанія дотрималася порядку, вжила всіх необхідних заходів для доведення дійсної вартості завданої ДТП шкоди автомобілю, тоді як інша сторона достовірно не спростувала із належним обґрунтуванням визначений у звіті оцінювача розмір заподіяної матеріальної шкоди.

Виходячи з цього, суд приймає за основу підрахунків саме звіт оцінювача ФОП ОСОБА_3 , оскільки він був складений відповідно до вимог спеціального закону у цій сфері правовідносин, а суду не було надано доказів неправомірності його складення, невідповідності нормативно-правовим актам, спростування суми встановленої шкоди.

Крім того, позивач не надав суду доказів, що отриманого страхового відшкодування не достатньо для відновлення пошкодженого автомобіля.

У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У відповідності до ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Відтак, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу - відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія « Княжа Вієнна іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», адреса вул. Глибочицька, 44, м.Київ, 04050, .

Повний текст рішення складено 12.09.2024 року.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА