Справа № 182/5906/23
Провадження № 2-о/0182/23/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.01.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області, про встановлення факту належності документу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності йому трудової книжки від 30 червня 1975 року, виданої на ім`я « ОСОБА_2 , 1958 года рождения» (мова оригіналу).

Свої вимоги мотивує тим, що 12 вересня 2023 року він звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком, відповідно до п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом з заявою про призначення пенсії та всіма необхідними документами для підтвердження набутого стажу роботи він надав трудову книжку. 20 вересня 2023 року було прийняте рішення №69 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи, відображені в трудовій книжці від 30 червня 1975 року, оскільки на титульній сторінці дописаний його рік народження, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110. Крім того, в Нікопольському відділі обслуговування громадян (сервісний центр) Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в усній формі повідомили його, що відсутній відтиск печатки на титульній сторінці трудової книжки, що також ускладнить призначення пенсії за віком. При цьому, на підставі наказу № 11 від 30 червня 1975 року, він був працевлаштований на посаду художника-оформлювача у залізничний клуб ст.Верхівцево Придніпровської залізниці. При його працевлаштуванні 30 червня 1975 року вищезазначена трудова книжка була оформлена. Оскільки заповнення та ведення трудових книжок працівників було покладено на відповідальних осіб підприємств, установ та організацій, він не здогадувався, що його трудова книжка не містить відтиску печатки на титульній сторінці, коли (в якому році), а також ким і коли вписана дата його народження і чому вона не вписана із зазначенням числа та місяця його народження. Вважає, що причиною цьому є неуважність інспекторів відділу кадрів. Згідно п.2.13. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок» № 58 від 29.07.1993 року, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим органом за останнім місцем роботи, на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки, і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність заповнення. Але оформлення трудової книжки не виконано належним чином. Внести до неї будь-які виправлення або засвідчити такі виправлення на даний час неможливо, оскільки залізничний клуб ст.Верхівцево Придніпровської залізниці на теперішній час ліквідовано. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів йому необхідно для підтвердження набутого страхового стажу, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, а наявність неправильного заповнення трудової книжки організацією, що оформлювала вищезазначений документ, перешкоджає органам пенсійного фонду прийняти трудову книжку для обчислення такого стажу, що позбавляє його конституційного права на пенсійне забезпечення. Таким чином, він змушений звернутись до суду для встановлення даного факту, який має юридичне значення для нього, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку, отримання пенсії, оскільки законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, на задоволені заяви наполягав та просив суд її задовольнити (а.с.55).

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, при розгляді справи поклався на розсуд суду (а.с.18-19).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по- батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народися заявник ОСОБА_1 . У відповідності до матеріалів справи, заявник у вересні 2023 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, 20 вересня 2023 року було прийняте рішення № 69 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи, відображені в трудовій книжці від 30 червня 1975 року, оскільки на титульній сторінці дописаний його рік народження, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (а.с.13).

Частиною 1 ст.315 ЦПК України визначається перелік фактів, які можуть встановлюватись судом, зокрема, й встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Отже враховуючи вищевикладені вимоги закону, а також враховуючи той факт, що після отримання відмови в призначені пенсії, заявник з`ясував, що трудова книжка містить розбіжності та неточності в її оформленні, а саме: дописаний рік народження та відсутній відтиск печатки на титульній сторінці трудової книжки, в той час, коли до поданих документів на підтвердження факту розбіжностей, датою народження заявника є - ІНФОРМАЦІЯ_2 , дає суду підстави визнати дані обставини такими, що порушують право заявника на отримання пенсії.

За таких обставин, суд вважає, що встановлення юридичного факту, а саме факт належності трудової книжки від 30 червня 1975 року, виданої на ім`я ОСОБА_2 , 1958 года рождения (мова оригіналу), не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні позову судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області, про встановлення факту належності документу - задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка від 30 червня 1975 року, видана на ім`я « ОСОБА_2 , 1958 года рождения» (мова оригіналу), в дійсності, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал