Справа № 489/3800/24
Номер провадження 2/489/1653/24
РІШЕННЯ

Іменем України

26 липня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (далі - позивач або ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ") до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, трьох відсотків річних

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 3137,06 грн. - боргу за спожиту теплову енергію; 0,94 грн. - три відсотки річних, що утворилися внаслідок не виконання відповідачем зобов`язань по оплаті за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку по АДРЕСА_2 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Свої зобов`язання щодо постачання теплової енергії позивач виконував в повному обсязі та належним чином, але відповідачем оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.03.2024 у справі №489/2050/24 (провадження №2-н/489/541/24) відмовлено у видачі судового наказу за заявою ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення боргу за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 .

З відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 361088816 від 08.01.2024) вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_3 .

Позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в опалювальних сезонах 2021-2022 р.р., що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону.

Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості сума боргу відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2021 по 31.10.2022 складає 3137,06 грн.

Крім того, за період з 01.11.2021 по 31.10.2022 відповідачу нараховано три відсотки річних у розмірі 0,94 грн.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

В п.2 ч.1 ст. 5 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" зазначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч.1 ст. 12 Закону України "Про житлово - комунальні послуги").

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 Закону України "Про житлово - комунальні послуги", споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (ч.ч. 1, 4 ст. 9 Закону України "Про житлово - комунальні послуги").

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 576/2721/19 від 15.04.2021.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/7683/13-ц від 20.09.2018 суд апеляційної інстанції виправив допущені судом першої інстанції помилки та, скасовуючи ухвалене ним рішення і частково задовольняючи позов, з урахуванням положень статті 319 ЦК України, правильно виходив з того, що в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.610 та ст.611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Згідно з постановою Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №918/344/17 формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 489/2951/16-ц зазначено, що за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З наданого представником позивача розрахунку заборгованості трьох відсотків річних відповідача, з яким погоджується суд, вбачається, що за період з 01.11.2021 по 31.10.2022 нараховано три відсотки річних у розмірі 0,94 грн., що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь-яких доказів не надано.

Суд приходить до висновку, що позивач здійснював постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач будучи співвласником квартири за вище вказаною адресою, споживачем послуг з постачання теплової енергії, не виконав свої зобов`язання по сплаті за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2021 по 31.10.2022 в розмірі 3137,06 грн.; за період з 01.11.2021 по 01.02.2022 три відсотки річних в розмірі 0,94 грн., що відповідає його частці у праві спільної часткової власності та з урахуванням виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва судовим наказом від 22.03.2024.

На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2-13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на р/р НОМЕР_2 в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478, ОКПО 30083966) заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2021 по 31.10.2022 в розмірі 3137 грн. 06 коп. (три тисячі сто тридцять сім гривень шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на р/р НОМЕР_3 в ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478) за період з 01.11.2021 по 01.02.2022 три відсотки річних в розмірі 0 грн. 94 коп. (нуль гривень дев`яносто чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на р/р НОМЕР_3 в ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», , адреса: 54020, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 18.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.07.2024.

Суддя В. В. Кокорєв