Справа № 740/1341/24
Провадження № 2-з/740/4/24

У Х В А Л А

04 березня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши заяву акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Представником АТ «Чернігівгаз» через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подано заяву, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Заяву аргументує тим, що до Ніжинського міськрайонного суду подається позов АТ«Чернігівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, внаслідок виявлення несанкціонованого газопроводу за адресою її проживання по АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок належить на праві власності ОСОБА_1 . Враховуючи, що остання в добровільному порядку не сплатила нараховану оплату на несанкціонований відбір газу, заявник ставить під сумнів збереження належного ОСОБА_1 нерухомого майна на час розгляду справи про стягнення суми заборгованості в суді.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Розгляд заяви про забезпечення позову проводиться в порядку ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Представником заявника до заяви про забезпечення позову в якості доказів надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджує належність житлового будинку АДРЕСА_1 на праві власності ОСОБА_1 .

За умовами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом арешту, суду не надано доказів на підтвердження вартості належного боржнику майна станом на час звернення до суду, а також доказів на підтвердження наявності самої заборгованості ОСОБА_1 перед заявником, що не дає змоги суду з`ясувати, чи є співмірними заходи забезпечення позову із вимогами, які є предметом позову.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про недоведеність наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.149-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Cуддя І.М. Карпусь