Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Маслак В.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2023р. звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою про стягнення з державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку відшкодування моральної шкоди в розмірі 24 000,00грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.07.2023р. відносно ОСОБА_1 прийнято постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 №002683 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В подальшому Корольовським районним судом по справі № 296/7552/23 від 07.11.2023р. зазначена постанова скасована, провадження закрите у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 стверджує, що незаконним притягненням до адміністративної відповідальності він зазнав моральних страждань, які виразились у порушенні звичайного життєвого укладу, погіршенні стосунків з оточуючими людьми та товаришами по службі, зневірі в органах поліції України, у своїй захищеності з боку держави, оскільки протягом двох місяців і двадцяти днів був позбавлений душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, в пригніченому стані, був вимушений виправдовуватися в суді, що спричинило й порушення загального стану здоров`я, втрати сну, апетиту тощо.

Ухвалою суду від 15.12.2023р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Від представника Департаменту патрульної поліції 16.01.2024р. надійшов відзив, згідно якого представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Вказав, що своїм рішенням Корольовський районний суд м. Житомира скасував постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження закрив. Твердження позивача, що провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення є невірним.

Позивач зі скаргою на дії інспектора не звертався, службова перевірка наявності в діях інспектора ознак протиправної поведінки не проводилася та відповідно до вимог ст. 222 КУпАП інспектор УПП мав право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ч. 1 ст. 126 КУпАП, тобто останній діяв в межах своїх повноважень. На переконання представника відповідача, позивач не надав належних та допустимих доказів щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних тощо), яких він зазнав, моральних переживань, погіршення стану здоров`я тощо, в результаті незаконності дій відповідача, так само як і відсутні будь-які докази вини інспектора УПП у завданні йому моральної шкоди. При цьому, сам факт скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Відповідно до наказу Національної поліції України «Про затвердження Положення про Департамент патрульної поліції» від 06.11.2015 №73 (зі змінами) відповідач по справі не здійснює оперативно-розшукову діяльність, не є органом досудового розслідування, прокуратури або суду, а тому норми ст. 1176 ЦК України та п.п. 4, 5 ст. 3 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» до спірних правовідносин застосовані бути не можуть.

Суд дослідив матеріали справи та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 29.07.2023р. відносно ОСОБА_1 складено постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 №002683 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 07.11.2023р. у справі № 296/7552/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задоволено. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №002683 від 29.07.2023 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасовано, провадження у справі закрито (а.с. 6-8).

Відповідно до 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1)якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2)якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови). Це: а) наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вина заподіювача шкоди.

Слід зазначити, що презумпція наявності моральної шкоди законодавством не передбачена. Наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки. А така презумпція має визначатися лише законом. Тому діє ст. 81 ЦПК України про загальний розподіл тягаря доказування.

Отже, право на відшкодування моральної шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування це процесуальна можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію.

З огляду на зазначене слід відмітити, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення особистих немайнових прав позивача, завдання шкоди його здоров`ю, душевних страждань, вимушених змін в житті, погіршення стосунків з оточуючими, а отже заподіяння йому внаслідок неправомірних дій відповідача моральної шкоди. Тобто, матеріали справи не містять доказів достатніх для доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого можна було б встановити наявність факту заподіяння позивачу працівниками патрульної поліції моральної шкоди.

Так, оцінюючи надані позивачем докази, суд виходить з того, що такі, зокрема, як надане суду рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07.11.2023р. по справі № 296/7552/23, встановлює факт реалізації позивачем свого права на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Факт того, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 002683 від 29.07.2023р., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, самі по собі не доводять заподіяння йому шкоди та не підтверджує наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та настанням шкоди.

Таким чином, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу заподіяння йому моральної шкоди у зв`язку зі складенням відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не є безумовним та безспірним доказом заподіяння позивачу моральної шкоди, а сам факт скасування постанови інспектора поліції не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 07.11.2023р. у справі № 296/7552/23.

На переконання суду, всупереч ст. ст. 76-81 ЦПК України позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження факту спричинення моральної шкоди, сильних душевних страждань чи інших втрат немайнового характеру, не обгрунтовано доказами розміру заподіяної шкоди, та не доведено як самого факту завдання моральної шкоди, настання відповідних негативних наслідків, так і причинного зв`язку між протиправними діями інспектора УПП в Житомирській області ДПП та наслідками у вигляді заподіяння моральної шкоди.

Керуючись ст. ст.5,12,13,81, 211,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В. П. Маслак