Справа № 461/2684/23 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/3669/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

з участю:представника апелянта адвоката Бойко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бойко Вікторії Володимирівни на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання недійсним положення договору, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року Львівське комунальне підприємство «Агенція ресурсів Львівської міської ради» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 29480,40 грн. та судові витрати в розмірі 2684 грн.

В обґрунтування поданого позову покликалось на те, що 08 серпня 2022 року між Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (Орендодавець) та ОСОБА_1 , (Орендар) та Львівським комунальним підприємством «Агенція ресурсів Львівської міської ради» (Балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № Г-13031-22 (БАП), відповідно до якого Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 4.6. договору оренди витрати балансоутримувача, пов`язані з укладенням охоронного договору складають 29480,40 грн. з ПДВ. Позивач повідомив, що 27 жовтня 2021 року між Балансоутримувачем та Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради укладено Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини №218/21, умовами якого передбачено, що ЛКП «Агенція ресурсів ЛМР» бере на себе зобов`язання щодо охорони пам`ятки архітектури - частини нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач стверджує, що п. 7.3 договору оренди № Г-13031-22 (БАП) передбачено, що Орендар зобов`язаний компенсувати Балансоутримувачу витрати, пов`язані із укладенням охоронного договору. Відповідно до акту звірки та довідки, виданої Львівським комунальним підприємством «Агенція ресурсів Львівської міської ради» заборгованість відповідача за вищезгаданим договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, зокрема з відшкодування витрат, пов`язаних з укладенням охоронного договору станом на 10.04.2023 року складає 29480,4 грн. з ПДВ. Позивач стверджує, що відповідач не сплачує витрати, які пов`язані з укладенням охоронного договору, просив позов задоволити.

29.05.2023 року представник відповідача подала зустрічну позовну заяву до Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради», Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, якою просила суд визнати недійсним п.7.3. Розділу 2 «Незмінювані умови договору» - «Орендар зобов`язаний компенсувати Балансоутримувачу/колишньому орендарю витрати, пов`язані з укладенням охоронного договору».

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року первісний позов Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» заборгованість в розмірі 29480 (двадцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят) грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» сплачений судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання недійсним положення договору відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Бойко Вікторія Володимирівна, подавши апеляційну скаргу.

Рішення суду вважає необґрунтованим та незаконним.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази понесення ЛКП «Агенція ресурсів ЛМР» або УКВ ДЕР ЛМР витрат, пов`язаних з укладенням охоронного договору.

ОСОБА_1 не погоджувалась із обов`язком компенсувати витрати пов`язані із виготовленням охоронного договору, проте підписала Договір оренди №Г-13031-22 (БАП) від 08.08.2022 року, що є договором приєднання, - виключно з метою не втратити право і можливість користування приміщенням, де вже розміщувалася її творча майстерня, оскільки це повністю позбавило б її можливості продовжувати свою творчу працю.

Зазначає, що жоден закон або підзаконний нормативно-правовий акт не покладає обов`чзку на орендаря, який не є переможцем аукціону, компенсувати витрати балансоутримувача, які пов`язані із укладенням охоронного договору.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні 15 квітня 2024 року сторони надавали пояснення.

22 квітня 2024 року від Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням представника на лікарняному.

З урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Сторони мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі, у тому числі через можливість брати участь в судовому засідання в режимі відеоконференції або через представника.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність учасників справи, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Бойко В.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до частково задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 29480,40 грн. є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Встановлено, що ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» є юридичною особою, код 30823414, реєстраційний номер 0001634, зареєстрованою на пл. Галицькій, 15 у м.Львові, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 10 січня 2023 року /а.с.5/.

ОСОБА_1 на підставі Договору оренди нерухомого майна № Г- 11663-19 від 08.02.2019 була орендарем приміщення, площею 37,9 м кв., що за адресою: АДРЕСА_1 , що використовується для творчої майстерні. Термін договору становив 2 роки 364 дні, тобто з 08.02.2019 до 07.02.2022 /а.с.67-70/.

Відповідно до листа Управління комунальної власності ДЕР ЛМР № 2302-ВИХ-54810 від 02.08.2022, керуючись ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п.141 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого Постановою КМУ від 03.06.2020 № 483, Управлінням комунальної власності ДЕР ЛМР прийнято рішення про продовження договору оренди без проведення аукціону, терміном на 2 роки 264 дні, про що підготовлено відповідний наказ та проект договору оренди та запрошено орендаря на його підписання /а.с.71-72/.

08 серпня 2022 року між Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (Орендодавець), ОСОБА_1 (Орендар) та Львівським комунальним підприємством «Агенція ресурсів Львівської міської ради» (Балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №Г-13031-22 (БАП) (Договір оренди), відповідно до якого Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає в строкове платне користування майно, а саме нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.6-12/.

Відповідно ч.ч. 1, 4 статті 16 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може відрізнятися від примірного договору оренди, якщо об`єкт оренди передасться в оренду з додатковими умовами.

Договір оренди № Г-13031-22 (БАП) укладено з додатковим умовами, у зв`язку з тим, що нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є пам`яткою культурної спадщини.

Згідно п.7.3 договору оренди, Орендар зобов`язаний компенсувати Балансоутримувачу/ колишньому орендарю витрати, пов`язані із укладенням охоронного договору /а.с.9/.

Згідно п.4.6 Умов витрати Балансоутримувача/колишнього орендаря, пов`язані із укладенням охоронного договору становлять 29480,40 грн. з ПДВ /а.с.6/.

27 жовтня 2021 року між Балансоутримувачем та Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради укладено Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини № 218/21, умовами якого передбачено, що ЛКП «Агенція ресурсів ЛМР» бере на себе зобов`язання щодо охорони пам`ятки архітектури - частини нежитлових приміщень, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 /а.с.13-14/.

Відповідно до акту звірки та довідки, виданої Львівським комунальним підприємством «Агенція ресурсів Львівської міської ради» заборгованість ОСОБА_1 за вищезгаданим договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, зокрема з відшкодування витрат, пов`язаних з укладенням охоронного договору станом на 10.04.2023 складає 29480,4 грн. з ПДВ /15-16/.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 44 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою КМУ від 03 червня 2020 року № 483, якщо об`єктом оренди є пам`ятка культурної спадщини, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, балансоутримувач протягом двох робочих днів з дати отримання заяви потенційного орендаря або орендодавця про виключення майна до Переліку відповідного типу надсилає таку заяву та додані до неї документи відповідному органу охорони культурної спадщини. До заяви додається укладений власником пам`ятки, уповноваженим ним органом (особою) або балансоутримувачем з органом охорони культурної спадщини примірник охоронного договору на об`єкт, або лист власника пам`ятки, уповноваженого ним органу (особи) або балансоутримувача до органу охорони культурної спадщини із проханням подати проект договору, якщо охоронний договір не укладено. Витрати, пов`язані із укладенням охоронного договору, компенсуються переможцем аукціону, якщо вони були понесені протягом календарного року до дати публікації оголошення про проведення аукціону про передачу майна в оренду.

Згідно п.46 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою КМУ від 03 червня 2020 року №483, Орган охорони культурної спадщини встановлює режими використання пам`ятки відповідно до статті 24 Закону України Про охорону культурної спадщини та приймає рішення про надання згоди на передачу пам`ятки в оренду також з такими умовами: укладення власником пам`ятки, уповноваженим ним органом (особою) або балансоутримувачем охоронного договору (внесення змін до існуючого охоронного договору відповідно до поданих органом охорони культурної спадщини пропозицій), якщо охоронний договір щодо пам`ятки не укладено або якщо існуючий охоронний договір потребує внесення змін, не пізніше дати оголошення аукціону або дати укладення договору оренди, якщо об`єкт підлягає передачі в оренду без проведення аукціону; включення орендодавцем до додаткових умов оренди умови про обов`язок орендаря дотримуватися вимог і обмежень охоронного договору, змін до нього, включення такого обов`язку до договору оренди, оприлюднення копії охоронного договору, змін до нього в електронній торговій системі.

Згідно п.7.3 договору оренди укладеного між сторонами, Орендар зобов`язаний компенсувати Балансоутримувачу/ колишньому орендарю витрати, пов`язані із укладенням охоронного договору /а.с.9/.

Проте, позивачем не надано доказів фактичного понесення витрат, пов`язаних із укладенням охоронного договору.

Надані ЛКП «Агенції ресурсів Львівської міської ради» документи не є належними доказами понесення витрат на створення документації для паспортизації об`єктів культурної спадщини пам`ятки архітектури місцевого значення - житлового будинок 1911 р. на АДРЕСА_2 , оскільки ні кошторис ні розрахунок суми витрат не є документами, що підтверджують факт понесення підприємством витрат.

Кошторис - це документ який відображає в своєму складі повний перелік певного виду робіт та в результаті суму прямих (вартість матеріалів, виробів та конструкцій; заробітна плата робітників та ІТР) та загальновиробничих витрат.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Згідно із ч.1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, а відповідно до ч. 2 , 4, 5 ст. ( вказаного Закону- Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Отже, витрати на виготовлення проектно-кошторисної документації у розмірі 24 567,00 грн без ПДВ не є витратами звітного періоду, оскільки не підтверджені жодним первинним документом, - а тому не є належним доказом понесення витрат ЛКП «Агенція ресурсів ЛМР».

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що в первісному позові Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

На думку колегії суддів зустрічний позов до задоволення також не підлягає.

Згідно з ст. 627 ЦПК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона зверталась до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради з пропозиціями, зауваженнями чи запереченнями щодо умов Договору оренди нерухомого майна № Г-13031-22 (БАП).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою .

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, колегія суддів приходить до висновку, що з Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5 636 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500грн.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке

конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бойко Вікторії Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року в частині задоволення первісного позову Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні вимог первісному позивачу Львівському комунальному підприємству «Агенція ресурсів Львівської міської ради» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5 636 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 травня 2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.