ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 вересня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/269/24

Головуючий у першій інстанції Савченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1059/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Менського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2024 року (місце ухвалення м. Мена) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на частку майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на частку майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 25.03.2024 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

29.03.2024 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Матрос І.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 50 000 грн.

Додатковим рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 03.06.2024 заяву представника позивачки по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на частку майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, адвоката Матроса І.М. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування суд прийшов до висновку, що стороною позивача у підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн були надані відповідні докази, проте, враховуючи, що правнича допомога адвоката Матроса І.М. полягала у юридичній консультації, правовому аналізу законодавства, складанні адвокатського запиту і отриманні відповіді, підготовці і поданні позову до суду, участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції тривалість яких разом склала 50 хвилин, враховуючи заперечення сторони відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу суд прийшов до висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та неспівмірним зі складністю справи у зв`язку з чим стягнув витрати на правничу допомогу з відповідача на користь позивачки у розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кравченко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Менського районного суду Чернігівської області від 03.06.2024, та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Матроса І.М. про компенсацію здійснених позивачкою витрат на правничу допомогу в повному обсязі через недотримання стороною позивача приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду є необгрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи та наданим стороною позивача письмовим доказам, рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права і процесуального права.

У скарзі заявник посилається, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 25.03.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 919,05 грн. В подальшому, представником позивача - адвокатом Матросом І.М. було подано до суду першої інстанції заяву про компенсацію стороні позивача понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи на суму 50 000 грн. До вказаної заяви було долучено договір про надання правничої допомоги, квитанції про оплату правничої допомоги та детальний опис робіт (надання послуг) виконаних адвокатом за Договором про надання правничої допомоги.

Проте, апелянт у скарзі посилається, що стороною позивача до своєї заяви не надано жодного належного та допустимого доказу, який би дійсно підтверджував розмір понесених стороною позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, саме в такому розмірі, оскільки сам розмір витрат, який позивач просить стягнути на свою користь є не співмірним як із складністю справи, так і з виконаною адвокатом Матросом І.М. роботою, є значно завищеним.

В обгрунтування апеляційної скарги апеллянт ставить під сумнів те, що представником позивача адвокатом Матросом І.М. на «підготовку, складення та особисте направлення до Менського районного суду Чернігівської області позовної заяви разом з додатками» було витрачено саме 7 год., враховуючи загальний обсяг позовної заяви - 6 сторінок, які, в своїй більшості є фактично лише цитуванням норм законодавства без надання відповідного правового аналізу представником позивачки. Крім того, не відповідає витраченому часу, зазначеному в даному описі (юридична консультація 3 000 грн; правовий аналіз законодавства 5 000 грн; підготовка, складання та особиста подача адвокатського запиту 6 000 гри, підготовка до участі в судових засіданнях та представництво інтересів позивача 14 000 грн, тощо).

Заявник зазначає, що заявлені стороною позивачки до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 гр не є співмірними з ціною заявленого позову 19 1905 грн та сплаченим судовим збором за його подачу до суду першої інстанції в розмірі 1 919, 50 гри, що не було враховано судом першої інстанції під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

В обгрунтування незаконності та необгрунтованості оскаржуваного додаткового рішення апелянт посилється на те, що представником позивача адвокатом Матросом І.М. не було долучено до матеріалів справи доказів, перебування його на обліку в податковій службі, його реєстрації як платника податків або як ФОП, або як самозайнятої особи, що має бути перевірено судом.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 25.03.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на частку майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 919, 05 грн сплаченого судового збору (а.с. 46-48).

22.03.2024 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Матрос І.М. поштовою кореспонденцією направив на адресу суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яке судом отримано 28.03.2024 (а.с. 52-65), у якій ОСОБА_1 просила компенсувати їй витрати на професійну правничу допомогу адвоката, шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 сплачені та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000, 00 грн.

До вказаної заяви позивачкою додано Договір про надання правничої допомоги, укладений 06.01.2024 між ОСОБА_1 та адвокатом Матрос І.М. (далі Договір) (а.с. 54-57), Додаток № 1 до Договору, згідно якого гонорар за надання правничої допомоги визначено фіксованою сумою у розмірі 50 000 грн (а.с. 57), квитанція № 3268807 від 06.01.2024 на суму 25 000, 00 грн за послуги згідно Договору (а.с. 58), квитанція № 3268810 від 03.02.2024 на суму 25 000, 00 грн за послуги згідно Договору (а.с. 59), детальний опис робіт (надання послуг) від 22.03.2024 виконаних адвокатом за Договором на суму 50 000, 00 грн (а.с. 60-61).

Ухвалюючи додаткове рішення суд прийшов до висновку, що стороною позивача у підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн були надані відповідні докази, проте, враховуючи, що правнича допомога адвоката Матроса І.М. полягала у юридичній консультації, правовому аналізу законодавства, складанні адвокатського запиту і отриманні відповіді, підготовці і поданні позову до суду, участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції тривалість яких разом склала 50 хвилин, враховуючи заперечення сторони відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та неспівмірним зі складністю справи у зв`язку з чим стягнув витрати на правничу допомогу з відповідача на користь позивачки у розмірі 10 000 грн.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивачки ОСОБА_1 у суді першої інстанції здійснював адвокат Матрос І.М., що підтверджується на підставі ордеру (а.с. 27) та договору про надання правничої допомоги від 06.01.2024 (а.с. 54-56).

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 25.03.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на частку майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задоволено повністю (а.с. 46-48).

22.03.2024 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Матрос І.М. поштовою кореспонденцією направив на адресу суду заяву про компенсацію здійснених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, яке судом отримано 28.03.2024 (а.с. 52-65), у якій ОСОБА_1 просила компенсувати їй витрати на професійну правничу допомогу адвоката, шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 сплачені та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000, 00 грн.

Під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Кравченком В.В. було подано заперечення щодо компенсації витрат на правничу допомогу позивачці, в яких представник, посилаючись на не співмірність витрат на правничу допомогу із ціною заявленого позову, завищеність таких витрат, які не відповідають критеріям розумності та справедливості, просив відмовити в повному обсязі у випадку недотримання стороною позивача приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у випадку ж дотримання даної норми зменшити до 5 000 грн (а.с. 92-100)

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З урахуванням викладеного вище спростованими є доводи апеляційної скарги про те, що стороною позивача не дотримано приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки встановлено, що заяву про компенсацію здійснених позивачем судових втрат, пов`язаних з розглядом справи було направлено поштовою кореспонденцією 22.03.2024, рішення ухвалено 25.03.2024, проте отримано заяву було судом лише 28.03.2024.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Умовами Додатку № 1 до Договору сторони ОСОБА_1 та адвокат Матрос І.М. визначили, що гонорар за надання правничої допомоги визначається фіксованою сумою у розмірі 50 000, 00 грн, який клієнт повинен сплатити двома платежами: перший до 06.01.2024 у розмірі 25 000, 00 грн, другий до 06.02.2024 включно, у розмірі 25 000, 00 грн (а.с. 57). Матеріали справи містять квитанцію № 3268807 від 06.01.2024 на суму 25 000, 00 грн за послуги згідно Договору (а.с. 58) та квитанцію № 3268810 від 03.02.2024 на суму 25 000, 00 грн за послуги згідно Договору (а.с. 59).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону N 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 аналізувалися аналогічні положення ЦПК України суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічний висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Як вбачається, до заяви про компенсацію здійснених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи стороною позивачки додано Договір про надання правничої допомоги, укладений 06.01.2024 між ОСОБА_1 та адвокатом Матрос І.М. (далі Договір) (а.с. 54-57), Додаток № 1 до Договору згідно якого гонорар за надання правничої допомоги визначено фіксованою сумою у розмірі 50 000 грн (а.с. 57), квитанція № 3268807 від 06.01.2024 на суму 25 000, 00 грн за послуги згідно Договору (а.с. 58), квитанція № 3268810 від 03.02.2024 на суму 25 000, 00 грн за послуги згідно Договору (а.с. 59), детальний опис робіт (надання послуг) від 22.03.2024 виконаних адвокатом за Договором на суму 50 000, 00 грн (а.с. 60-61).

З урахуванням викладеного вище доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Кравченка В.В. на додаткове рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25.03.2024, не знайшли свого обґрунтування, оскільки місцевим судом стягуючи з відповідача кошти у відшкодування витрат на правничу допомогу враховано заперечення сторони відповідача, фактичні обставини справи, критерій розумності та співмірності, при цьому судом враховано, що заявлені до стягнення кошти за надання правничої допомоги позивачці в розмірі 50 000, 00 грн є завищеним розміром та неспівмірними зі складністю справи.

Не є підставою для скасування додаткового рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що представником позивача адвокатом Матросом І.М. не було долучено до матеріалів справи доказів, перебування його на обліку в податковій службі, його реєстрації як платника податків або як ФОП, або як самозайнятої особи, що має бути перевірено судом.

Згідно з ч. 1ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" ( ч. 4 ст. 62 ЦПК України).

У підтвердження повноважень представника позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Матрос І.М. в суді першої інстанції було надано ордер на надання правничої (правової допомоги) (а.с. 27) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 26), що є належним чином підтвердженим, згідно чинного законодавства України, повноважень представника у даній справі.

З врахуванням викладеного вище, факт надання професійної правничої допомоги адвокатом Матрос І.М. (обсяг наданих послуг, виконання робіт, їх вартість) підтверджується матеріалами справи, та не спростовується доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції вирішуючи питання про належність та достатність доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу дійшов правильного висновку, що наданими до суду документами фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у цій справі обґрунтовано підтверджено та дійшов висновку, що судові витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача у зменшеному розмірі ніж було заявлено до стягнення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Менського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03.09.2024.

Головуючий Судді :