ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1968/22 Номер провадження 22-ц/814/356/24Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката Шудрі В.І., на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 березня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири

УСТАНОВИВ:

коротко змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У березні 2022 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохали стягнути з відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на їх корить 5 234,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири, та вирішити питання відшкодування судових витрат: на проведення експертного будівельно-технічного дослідження в сумі 2 000,00 грн; на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн; зі сплати судового збору за подачу позову 992,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 .

04 грудня 2021 року сталося залиття належної їм квартири з вини відповідачів, які є власниками квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище.

Позивачі зазначали, що відповідно до висновку судового експерта вартість ремонту належної їм квартири становить 5 234,00 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири - залишено без задоволення.

коротко змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаним рішенням не погодились позивачі та оскаржили його в апеляційному порядку через свого представника, адвоката Шудря В.І.

В апеляційній скарзі прохали рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення їх позовних вимог.

Вказували, що висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи. Місцевий суд безпідставно визнав акт обстеження ТОВ «Житлорембудсервіс» від 20.12.2021 неналежним доказом у справі та не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які складали даний акт.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_5 прохав рішення місцевого суду залишити без змін, вказуючи на відповідність висновків суду обставинам справи та правильність визнання акту обстеження ТОВ «Житлорембудсервіс» від 20.12.2021 неналежним доказом, надання судом вірної оцінки показам свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини; доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 14.02.1997 Житлово-комунальним відділом автомобільного заводу. (а.с. 16)

Квартира АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище, на праві спільної часткової власності належить відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у відповідності із свідоцтвом про право власності на житло від 16 серпня 1996 року. (а.с. 56)

04 грудня 2021 року сталося залиття належної позивачам квартири.

В результаті залиття пошкоджені шпалери на стінах у кухні, на стелі та стінах ванної кімнати, на стелі вбиральні, на стелі та стінах кухні маються руді плями та розводи, декоративна накладка облицювання бачка унітаза деформована. (а.с. 20-21).

Згідно з Актом-обстеження ТОВ «Житлорембудсервіс» від 20.12.2021 (а.с. 19) було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 за зверненням співвласника житлового будинку ОСОБА_1 від 06.12.2021 за № Р-2220. Було виявлено, що на час обстеження в межах квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 інженерно-технічні комунікації водопостачання та водовідведення, які обслуговуються ТОВ «Житлорембудсервіс», знаходяться в робочому стані. Зроблено висновок, що, згідно даних відділу роботи диспетчерської служби ТОВ «Житлорембудсервіс» залиття квартири АДРЕСА_1 сталося 04.12.2021 внаслідок халатності при користуванні мережею водопостачання мешканцями вище розташованої квартири АДРЕСА_4 .

Згідно з висновком судового експерта Маківського М.В. № 67-21 від 10.01.2022 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, вартість відновлювального ремонту приміщень квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з її залиттям, становить 5 234 грн. (а.с. 20-21).

За проведення експертизи стороною позивача сплачено 2 000 грн. (а.с. 35)

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що вони складали акт обстеження квартири позивачів. Висновок про причини затоплення зроблений ними у відповідності до запису працівників аварійної служби підприємства у журналі, де реєструються виклики про аварійні ситуації.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд дійшов висновку, що наданий позивачами акт-обстеження ТОВ «Житлорембудсервіс» від 20.12.2021 про залиття квартири не є належним доказом у даній справі, оскільки в ньому зазначено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 сталося 04.12.2021 внаслідок халатності при користуванні мережею водопостачання мешканців вище розташованої квартири АДРЕСА_2 . Такий висновок комісією зроблено без огляду квартири АДРЕСА_2 . Вказаний акт не відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Зокрема, в ньому не зазначено обсяг необхідного ремонту приміщень квартири, площу пошкоджень, обсяг робіт, не здійснено їх орієнтовану вартісну оцінку. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не виїздили у складі аварійної бригади на виклик про протікання води; квартиру позивача обстежили через 16 днів після події. Позивач не заявив клопотання про виклик і допит в якості свідків тих працівників ТОВ «Житлорембудсервіс», які спостерігали сам факт затоплення квартири. Інші докази, зокрема, Витяг із журналу диспетчерської служби ТОВ «Житлорембудсервіс», де може міститися інформація про встановлені причини затоплення квартири позивачів, суду також не надані. Отже, місцевим судом достеменно не встановлено, що стало причиною протікання води, чи мали місце протікання внутрішніх мереж квартири АДРЕСА_2 та в чому полягала недбалість відповідачів. Сам по собі факт розташування їх квартири поверхом вище квартири позивачів є недостатнім для висновку про їх вину у цій події, оскільки протікання могло статися як із загально-будинкових мереж, так і з даху (квартира відповідачів розташована на 9-му поверсі). Для настання цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідною є наявність таких елементів: винність дій особи, яка завдала шкоду, протиправність таких дій, наявність шкоди, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками, що настали. При цьому, необхідною є одночасна наявність всіх вищезазначених елементів. Таким чином, місцевий суд дійшов висновку, що у даній справі не було доведено причинно-наслідкового зв`язку між шкодою, заподіяною позивачам, та діями відповідачів у спричиненні такої шкоди, тому у задоволенні позову суд відмовив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд належним чином вимог матеріального та процесуального права не врахував та фактично поклав обов`язок доведення вини відповідачів на позивачів у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, дійсно 04 грудня 2021 року сталося залиття належної позивачам квартири АДРЕСА_1 , внаслідок чого завдано матеріальних збитків в розмірі 5 234 грн.

Місцевий суд зазначив, що правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та збоку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Актом-обстеження ТОВ «Житлорембудсервіс» від 20.12.2021 (а.с. 19) було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 за зверненням співвласника житлового будинку ОСОБА_1 від 06.12.2021 за № Р-2220. Було виявлено, що на час обстеження в межах квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 інженерно-технічні комунікації водопостачання та водовідведення, які обслуговуються ТОВ «Житлорембудсервіс», знаходяться в робочому стані. Зроблено висновок, що «згідно даних відділу роботи диспетчерської служби ТОВ «Житлорембудсервіс» залиття квартири АДРЕСА_1 сталося 04.12.2021 внаслідок халатності при користуванні мережею водопостачання мешканців вище розташованої квартири АДРЕСА_4 ».

Згідно з даним Актом у ванній кімнаті на стелі виявлено сухі жовті плями орієнтовною площею 0,22 кв.м, у туалеті на стелі сухі руді плями орієнтовною площею 0,1 кв.м, на кухні на стелі сухі жовті сліди орієнтовною площею 0,14 кв.м та на стіні площею 0,11 кв.м.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд помилково визнав зазначений Акт неналежним доказом у справі, оскільки в ньому чітко зафіксовано наявність пошкоджень, їх розмір та зроблений висновок щодо причин залиття.

Разом з тим, невідповідність даного Акту в частині відсутності представника відповідача при його складенні не тягне за собою його недійсність та не спростовує факту фіксації пошкоджень квартири залиттям.

При цьому, апеляційним судом враховані правові висновки, висловлені Верховним Судом у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 569/14230/15-ц, від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11, від 22 травня 2019 року у справі № 640/8205/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 711/7670/16-ц.

В ході судового розгляду справи саме сторона відповідача, а не позивача, повинна була довести перед судом той факт, що залиття квартири та спричинена у зв`язку і цим шкода, відбулися не з їх вини.

З матеріалів справи вбачається, що в ході судового розгляду справи відповідачі не надали суду жодних доказів на спростування тієї обставини, що залиття квартири позивачів (ванної кімнати, кухні та туалету) відбулося не з їх квартири та не з їх вини; стороною відповідача не заявлялось клопотань про витребування судом Витягу із журналу диспетчерської служби ТОВ «Житлорембудсервіс», де може міститися інформація про встановлені причини залиття квартири позивачів; не заявлялось клопотань про допит свідків, які виїжджали в складі аварійної бригади на місце події в день затоплення квартири позивачів, тощо.

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині є обґрунтованими.

Щодо розміру заподіяної залиттям квартири шкоди.

Апеляційний суд вважає, що позивачами належними доказами у справі не доведено розміру заподіяних збитків.

В ході розгляду справи позивачем надано докази на підтвердження вартості заподіяних збитків - висновок експерта № 67-21 від 10 січня 2022 року, згідно з яким: «в квартирі АДРЕСА_3 у ванній кімнаті наявні пошкодження стелі, наявні рижі плями та розводи площею 2,6 кв.м, у вбиральні - на стелі маються рижі плями та розводи площею 0,9 кв.м, та на кухні - на стелі та стінах рижі плями та розводи площею 7,2 кв.м. (а.с. 30-35)

Висновки експерта істотносуперечать даним Акту-обстеження ТОВ «Житлорембудсервіс» від 20.12.2021, в якому було зафіксовано, що у ванній кімнаті на стелі виявлено сухі жовті плями орієнтовною площею 0,22 кв.м, у туалеті - на стелі сухі руді плями орієнтовною площею 0,1 кв.м та на кухні на стелі - сухі жовті сліди, орієнтовною площею 0,14 кв.м, та на стіні - площею 0,11 кв.м.

У відповідності з вимогами ст. 106 ЦПК України передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України визначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У даному висновку експерта № 67-21 від 10 січня 2022 року відсутні дані, що він підготовлений для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Таким чином, даний висновок не може бути визнаний допустимим та належним доказом розміру заподіяної шкоди.

Такий висновок апеляційного суду не суперечить правовим висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 172/313/21 (провадження № 61-8574св23), відповідно до якої: «У пунктах 65-68 постанови Великої палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) зазначено, що висновок будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не може бути визнаний належним та допустимий доказом з огляду на наступне.

Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у висновку будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду».

Отже, судом апеляційної інстанції обґрунтовано зазначено, що висновок експертів від 09 лютого 2022 року № 473-22 не може бути визнаний належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до вимог статті 106 ЦПК України в ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду».

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстави недоведеності позивачами належними і допустимими доказами у справі розміру заподіяної залиттям квартири шкоди.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог, однак помилився з мотивами, тому, рішення суду першої інстанції належить змінити в частині мотивів такої відмови.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених стороною позивача у зв`язку із розглядом справи, - відсутні.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 , ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката Шудрі В.І., - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 березня 2023 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову, виклавши їх відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2024 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко