ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 824/124/23

провадження № 61-18621ав23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

секретаря судового засідання - Коржа А. А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа -Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАН КРЕДИТ»,

за участю:

представника заявника - Зубрева О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у складі судді Лапчевської О. Ф. у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року у справі № 1412-22/09 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У вересні 2023 року до Київського апеляційного суду звернулась ОСОБА_1 із заявою в якій просила скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року у справі

№ 1412-22/09 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН КРЕДИТ» (далі - ТОВ «ПАН КРЕДИТ», товариство) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

В обґрунтування заяви вказувала на те, що 28 грудня 2022 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» у складі судді третейського суду Морозова О. В. розглянув справу за позовом ТОВ «ПАН КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення штрафу за незалежне виконання договору іпотеки і ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПАН КРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором від 01 серпня 2019 року № КД-0040/08-19/2105 в розмірі

342 196,08 грн, частково нарахований штраф за неналежне виконання умов договору іпотеки, посвідченого 01 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. за реєстровим № 3897 у розмірі основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, а саме

162 000 грн, понесені витрати на отримання правової допомоги у розмірі 15 075 грн.

Вказувала, що справа, непідвідомча третейським судам за законом, оскільки за пунктом 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому ним Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Заявник ОСОБА_1 не погоджується з позицією позивача у третейської справі про те, що між нею та ТОВ «ПАН КРЕДИТ» був укладений кредитний договір

№ КД-0040/08-19/2015 з цільовим призначенням коштів «на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальником» (цілі не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб).

ОСОБА_1 вважає, що кредитор навмисно ввів її в оману щодо цільового призначення кредиту нібито на розвиток та удосконалення приватної підприємницької діяльності, хоча в дійсності, позичальник отримав кредитні кошти для особистих потреб не пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Доказами того, що позичальник отримав та використовував кредитні кошти для особистих потреб свідчить банківська виписка по рахунку ОСОБА_1 , видана AT КБ «ПриватБанк», в якій зазначені всі її надходження та витрати кредитних коштів за призначенням, на кшталт: оплата комунальних послуг, поповнення мобільного, оплата аптечним закладам за ліки, оплата за послуги зв`язку, тощо.

Крім цього доказами, які спростовують твердження кредитора про цільове призначення кредиту на розвиток та удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальника є той факт, що ОСОБА_1 на момент укладання договору та отримання споживчого кредиту не була фізичною особою-підприємцем. Це підтверджує Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , складений станом на 12 грудня 2013 року. Кредитний договір був укладений 01 серпня 2019 року, тобто через шість років після припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 . Підтвердження про поновлення статусу фізичної особи-підприємця стосовно ОСОБА_1 немає.

За своєю правовою природою кредитний договір № КД-0040/08-19/2015, який був укладений 01 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ПАН КРЕДИТ» є споживчим кредитом. Правовідносини, які виникли між кредитодавцем та позичальником на підставі кредитного договору підпадають під дію законодавства України про споживче кредитування та Закону України «Про захист прав споживачів» які поширюється на правовідносини, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції, як суду першої інстанції

Київський апеляційний суд ухвалою від 13 листопада 2023 року заяву

ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року залишив без задоволення.

Постановляючи оскаржену ухвалу апеляційний суд зазначав, що доводи заявниці щодо поширення на правовідносини сторін дії Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки кредит є споживчим, спростовуються змістом кредитного договору № КД-0040/08-19/2015, який був укладений між сторонами 01 серпня

2019 року.

Вказував, що зі змісту кредитного договору вбачається, що кошти ОСОБА_1 видаються на цілі не пов`язані з придбанням, замовленням, використанням чи замовленням продукції для особистих потреб. Позичальник повідомила посадових осіб товариства про намір поновити підприємницьку діяльність за рахунок отриманих коштів.

Окремим підписом заявниці, що міститься у розписці ОСОБА_1 про ознайомлення з істотними умовами договору від 01 серпня 2019 року, додатково підтверджено, що кошти отримуються нею без мети подальшого придбання, замовлення, використання або наміру придбання чи замовлення продукції для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а кредит за укладеним договором не є споживчим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка її подала

У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Зубрев О. В.подав до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду

від 13 листопада 2023 року в якій просив:

- скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у справі № 824/124/23, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року у справі № 1412-22/09 відмовлено;

- ухвалити у справі нове судове рішення, яким скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року у справі № 1412-22/09.

Представник заявника у апеляційній скарзі зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу Київський апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, яке виявилось у тому, що суд не розглянув клопотання сторони заявника про витребування доказів - оригіналу чи належним чином завіреної копії третейської угоди, який був необхідний, на його думку, для встановлення всіх фактичних обставин у справі. Суд проігнорував це клопотання і у судовому засідання, яке відбулось 13 листопада 2023 року постановив ухвалу, якою у задоволення заяви ОСОБА_1 відмовив.

У поданій апеляційній скарзі представник заявника також вказує на те,

що 11 жовтня 2023 року він отримав судову повістку про призначення справи до розгляду на 13 листопада 2023 року. У період часу з 06 листопада

2023 року по 20 листопада 2023 року адвокат Зубрев О. В., який представляє інтереси ОСОБА_1 перебував у відрядженні та фактично не міг бути присутнім у судовому засіданні, призначеному на 13 листопада 2023 року.

У зв`язку із наведеним, адвокат Зубрев О. В. 08 листопада 2023 року надіслав до Київського апеляційного суду заяву про проведення судового засідання, призначеного на 13 листопада 2023 року у режимі відеоконференції. Проте,

13 листопада 2023 року відеозв`язок не відбувся, жодного повідомлення про причини відсутності можливості забезпечення участі в режимі відеозв`язку сторона заявника не отримувала.

Вважає, що кредит видавався на споживчі цілі, а тому на правовідносини, які склались на підставі укладеного кредитного договору розповсюджуються приписи Закону України «Про захист прав споживачів». Грошові кошти були витрачені ОСОБА_1 для задоволення побутових потреб. Додатково вказує, що боржник у справі припинила свою діяльність, як фізична особа-підприємець задовго до укладення кредитного договору, що виключає можливість отримання нею коштів на розвиток підприємницької діяльності.

За наведених обставин спір, який виник між ОСОБА_1 та ТОВ «Пан Кредит» підпадає під регулювання пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», відповідно до якого третейські суди не можуть розглядати спір щодо захисту прав споживача фінансових послуг щодо стягнення фінансовою установою заборгованості за кредитним договором.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Позиція учасників справи

Представник ОСОБА_1 - адвокат Зубрев О. В. у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Клопотання про витребування про витребування оригіналу третейської угоди не заявляв, про обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати суду не повідомляв.

Надходження апеляційної скарги до суду

Верховний Суд ухвалою від 10 січня 2024 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 13 листопада 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2024 року вказану справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 08 лютого 2024 року на 10:00 годину за адресою: проспект Повітрофлотський, 28, місто Київ, з повідомленням учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

На вимогу Київського апеляційного суду для огляду третейський суд направив матеріали третейської справи № 1412-22/09, які ним досліджувались.

01 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «ПАН КРЕДИТ» із заявою про надання їй коштів у кредит на цілі не пов`язані з придбанням, замовленням, використанням чи замовленням продукції для особистих потреб, повідомляючи при цьому посадових осіб товариства про намір поновити підприємницьку діяльність за рахунок отриманих коштів.

Окремим підписом заявниці, що міститься у розписці ОСОБА_1 про ознайомлення з істотними умовами договору від 01 серпня 2019 року, підтверджено, що кошти отримуються нею без мети подальшого придбання, замовлення, використання або наміру придбання чи замовлення продукції для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а кредит за укладеним договором не є споживчим.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору від 01 серпня 2019 року

№ КД-0040/08-19/2105 кредитодавець надав позичальнику кредит з цільовим призначенням: створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальником.

Відповідно до п. 11.5.1. кредитного договору від 01 серпня 2019 року

№ КД-0040/08-19/2105 позичальник визнав, що правовідносини які виникли між сторонами на підставі укладення цього договору не підлягають врегулюванню положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування», оскільки за цим договором позичальнику надано фінансовий кредит; грошові кошти надані за цим договором, надаються позичальнику для придбання, замовлення, використання, ним або наміру придбання чи замовлення товарів та/або продукції для особистих потреб безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; використання кредитних коштів за цим договором здійснюватиметься дозичальником виключно на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності.

28 грудня 2022 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» у складі судді третейського суду Морозова О. В. розглянув справу за позовом ТОВ «ПАН КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки і ухвалив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПАН КРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № КД-0040/08-19/2105

від 01 серпня 2019 року в розмірі 342 196,08 грн, частково нарахований штраф за неналежне виконання умов договору іпотеки посвідченого 01 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. за реєстровим № 3897 у розмірі основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, а саме 162 000 грн, понесені витрати на отримання правової допомоги у розмірі 15 075 грн.

06 квітня 2023 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу у справі

№ 824/11/23 відповідно до якої заяву ТОВ «ПАН КРЕДИТ» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 28 грудня 2022 року у справі

№ 1412-22/09 за позовом ТОВ «ПАН КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки задовольнив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду як суду апеляційної інстанції

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 23 ЦПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 457 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.

Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, визначені статтею 458, частиною другою статті 459 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Скасування судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні положення містяться у статті 51 Закону України «Про третейські суди», а саме передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що цей Закон регулює порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні та встановлює вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб.

Третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (абзац 4 частини першої статті 2 Закону України «Про третейські суди»).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди.

За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами або міститься у проспекті цінних паперів (рішенні про емісію цінних паперів), що передбачає призначення адміністратора за випуском облігацій, чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Тлумачення статті 51 Закону України «Про третейські суди», статті 458 ЦПК України дають підстави для висновку, що ними передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, розширеному тлумаченню він не підлягає і тягар доведення наявності зазначених підстав покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування рішення третейського суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду, апеляційний суд, як суд першої інстанції, правильно вказав, що, укладаючи договір, ОСОБА_1 своїм підписом добровільно погодила його умови.

Також, підписавши третейську угоду від 15 липня 2021 року ОСОБА_1 підтвердила своє волевиявлення на передачу на розгляд Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» усіх спорів, що виникають між сторонами на підставі укладених правочинів, окрім тих, які не підвідомчі розгляду в третейських судах згідно законодавства.

Зазначена угода підписана обома сторонами та є дійсною, що не оспорювалося заявником.

Київський апеляційний суд встановив, що спір між сторонами виник на підставі укладеного між ними кредитного договору від 01 серпня 2019 року

№ КД-0040/08-19/2105, грошові кошти надавались ОСОБА_1 на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності заявником, без мети використання кредитних коштів на придбання, замовлення товарів та/або продукції для особистих потреб, тобто не для споживчих потреб, отже на ці правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», тобто спір підвідомчий третейському суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду, як суду першої інстанції, яким було забезпечено повний та всебічний розгляд питання, проаналізовані умови третейської угоди, кредитного договору і надана їм правильна правова оцінка, а тому відхиляє посилання апеляційної скарги на те, що між сторонами було укладено договір споживчого кредитування і ця справа не підлягала розгляду третейським судом.

Також Верховний Суд враховує положення частини другої статті 21 ЦПК України, відповідно до якого будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 28 серпня 2018 року у справі № 906/493/16 (провадження № 12-142гс18).

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги, не дають підстави для висновку, що ухвала Київського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року постановлена без дотримання норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена ухвала суду першої інстанції без змін.

Аргументи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке виявилось у тому, що суд не розглянув клопотання сторони заявника про витребування доказів, а саме оригіналу чи належним чином завіреної копії третейської угоди, який був необхідний, на його думку, для встановлення всіх фактичних обставин у справі колегія суддів відхиляє, адже як вбачається матеріалів справи та змісту оскарженої ухвали на вимогу суду для огляду третейським судом направлялись матеріали третейської справи № 1412-22/09, які досліджувались судом.

Серед матеріалів третейської справи № 1412-22/09 також міститься копія третейської угоди від 15 липня 2021 року, яка була укладена між ТОВ «ПАТ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 .

Крім того копію третейської угоди від 15 липня 2021 року, яка містить печатку Адвокатського об`єднання «Зубрев і партнери» до поданої заяви долучено також і заявником (а. с. 30).

Щодо аргументів касаційної скарги про те, що Київський апеляційний суд не забезпечив участь представника заявника - адвоката Зубрева О. В. у судовому засіданні, яке відбулось 13 листопада 2023 року в режимі відеоконференції колегія суддів доходить таких висновків.

Частинами першою, другою статті 457 ЦПК України визначено, що справа про оскарження рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу розглядається суддею одноособово протягом тридцяти днів з дня надходження до суду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, в судовому засіданні з повідомленням сторін. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_1 про оскарження рішення третейського суду надійшла до Київського апеляційного суду, як до суду першої інстанції 07 вересня 2023 року.

Ухвалою від 13 вересня 2023 року означена заява була залишена без руху.

На виконання вимог вказаної ухвали представник заявника 25 вересня 2023 року подав заяву про усунення недоліків з додатками.

Київський апеляційний суд ухвалою від 09 жовтня 2023 року відкрив провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду. Призначив справу до судового розгляду у приміщенні Київського апеляційного суду на 13 листопада 2023 року на 09 год. 20 хв.

Вказана ухвала була надіслана на адресу представника заявника ОСОБА_1 - Зубрева О. В . Матеріали справи містять звіт про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду на електронну адресу адвоката Зубрева О. В. (а. с. 58, 59), яку він також вказував у заяві як засіб зв`язку, а також на цю адресу була направлена судова повістка-повідомлення про те, що розгляд справи було призначено на 13 листопада 2023 року (а. с. 62, 63).

08 листопада 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Зубрева О. В. про участь у судовому засіданні, яке призначене на 13 листопада 2023 року на 09 год.

20 хв в режимі відеоконференції. Додатково адвокат повідомив, що він зареєстрований у системі відеоконференцзв`язку «EasyCon».

Зі змісту оскарженої ухвали, яку було постановлено 13 листопада 2023 року вбачається, що суд вказав про те, що представник заявника просив провести відеоконференцію, водночас, у зв`язку з відсутністю технічної можливості - оснащення залу судового засідання, клопотання залишено без задоволення.

Відповідно до частини п`ятої статті 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Таким чином, оскільки сторона заявника була повідомлена про час та місце розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, з урахуванням строків розгляду заяви, передбачених статтею 457 ЦПК України, а також те, що неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи та враховуючи те, що Верховний Суд, який у цій справі діє як суд апеляційної інстанції, забезпечив стороні заявника можливість участі у судовому засіданні та можливість довести свою позицію, право заявника на участь у судовому засідання обмежене не було.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що апеляційний суд, як суд першої інстанції, повно, всебічно та правильно встановив обставини справи, ухваливши законне та обґрунтоване судове рішення з правильним застосуванням норм процесуального права, то оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись статтями 24, 149-154, 268, 351, 368, 375, 384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 08 лютого 2024 року.

Судді:І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров