Справа № 357/7401/22
Провадження № 2/357/82/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Мартиненко Є. Є.,

За участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача ОСОБА_2 ;

представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Біла Церква заяву ОСОБА_3 про стягнення (розподіл) витрат за надану професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про встановлення фактичних шлюбних відносин, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання правочину недійсним, поділ спільного сумісного майна,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває вищевказана справа, яка надійшла до суду 23 серпня 2023 року.

Ухвалою суду від 23 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19 жовтня 2022 року.

В підготовчому засіданні 27 лютого 2023 року надійшло клопотання від представника позивача адвоката Батури П.О. про призначення експертизи.

Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року у даній справі за клопотанням представника позивача адвоката Батури П.О. призначено оціночно-будівельну експертизу та автотоварознавчу експертизу, виконання яких доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження у справі зупинено.

11 липня 2023 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким остання просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

24 липня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача ОСОБА_6

07 серпня 2023 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшло заперечення на відзив.

12 жовтня 2023 року на адресу суду надійшов висновок експертизи.

Ухвалою суду від 03 листопада 2023 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 01 грудня 2023 року.

01 грудня 2023 року на адресу суду надійшла заява позивача, подана його представником адвокатом Батура П.О. про залишення без розгляду позовної вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та визнання недійним правочину. Вказаною заявою позивач також просить суд змінити предмет позову, а саме: 1) В порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 половину суми, що вносилася на виконання кредитного зобов`язання, а саме грошову суму в розмірі 1 077 163,16 грн.; 2) Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля «Kia Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2020 року випуску, коричневого кольору в розмірі 362 210,00 грн.; 3) Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 24 січня 2024 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 , подану через його представника адвоката Батуру Павла Олександровича про завищення без розгляду частини позовних вимог, зміну предмету позову та збільшення позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та визнання недійсним правочину залишити без розгляду.

Заяву позивача ОСОБА_1 , подану через його представника адвоката Батуру Павла Олександровича про скасування арешту задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Дідич П.В. подала до суду заяву стягнення (розподіл) витрат за надану професійну правничу допомогу, якою просила стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Свою заяву обґрунтувала тим, що через пред`явленню до неї позовних вимог позивачем ОСОБА_1 вона була вимушена звернутися за правовою допомогою (угода № 232 від 27.06.2023 з адвокатом Дідич П.В. Адвокатом Дідич П.В, було подано до суду відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив. Із поданої 01 грудня 2023 року заяви позивача якою останній просить суд залишити без розгляду позовні вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та визнання недійним правочину, вбачається, що він просить залишити без розгляду ту позовну вимогу, яка була пред`явлена до відповідача.

Розмір наданої правничої допомоги оцінено в 15 000,00 грн.

До заяви стягнення витрат на правничу допомогу представником відповідача Андрєєвої О.О. додано: 1) Угоду № 232 від 27 червня 2023 року про надання правової допомоги, укладену між ОСОБА_3 та адвокатом Дідич П.В., відповдіно до розділу №3 якої зазначено, що за виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду в сумі 15 000,00 грн. ; 2) Акт про виконання умов Угоди № 232 від 27.06.2023, складений 24 січня 2024 року між сторонами угоди; 3) Розрахунок від 24 січня 2024 року розміру винагороди адвоката згідно Угоди № 232 від 27 червня 2023 року , відповідно до якого на підготовку та вивчення матеріалів справи, адвокатом витрачено 5 000,00 грн.; на складання відзиву на позовну заяву адвокатом витрачено 5 000,00 грн.; на складання заперечення на відзив адвокатом витрачено 3 000,00 грн.; на дві явки до суду витрачено 2 000,00 грн.

Позивач та його представник - адвокат Батура П.О. в підготовчому засіданні 24 січня 2024 року просили відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу через не доведення недобросовісності дій позивача.

При вирішенні вказаної заяви суд виходить з наступного:

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених нею витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України. Дана позиція узгоджується з висновком Верховного суду в справі №521/3011/18 в Постанові від 14.01.2021.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 142, 260, 268, 270, 273, 354 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Дідич Поліни Володимирівни про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М. М. Бебешко