Справа № 167/206/24 Головуючий у 1 інстанції: Требик В. Б.
Провадження № 22-ц/802/581/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А. К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 25 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Таліон Плюс» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 136031983, укладеним 3 липня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , у розмірі 103760,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 3 липня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 136031983, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ними. На підставі договору факторингу№ 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та реєстру прав вимоги від 28 листопада 2023 року № 260, право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». З огляду на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором № 136031983 не виконала, право вимоги за яким перейшло до позивача, тому ТОВ «Таліон Плюс» й заявило позов про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 103760,34 грн.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 25 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи і невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 28 травня 2024 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2018 року в справі № 914/868/17 зазначив, що передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Із копії заявки на отримання грошових коштів в кредит від 3 липня 2023 року вбачається, що до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» звернулася ОСОБА_1 з метою отримання кредитних коштів у сумі 23100 грн. на строк 30 днів.

З копії договору № 136031983 вбачається, що 3 липня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит в розмірі 23100 грн, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за його користування (п 2.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2 договору.

Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальник в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду (п. 3.2 договору).

За змістом п. 4.1 договору з метою укладення цього договору позичальник ознайомившись з правилами, заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. При подачі заявки позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору (перший транш) та строк оплати обов`язкового платежу по процентам за користування кредитом.

Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки - НОМЕР_1 , що відбувається не пізніше ніж протягом трьох банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 2 серпня 2023 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником.

Згідно з пунктами 8.3.1, 8.3.2 договору за період від дати видачі кредиту до

2 серпня 2023 року проценти нараховуються за процентною ставкою 200,75 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,55 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним. У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2 договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 2 серпня 2023 року проценти нараховуються за ставкою 570,64 відсотки річних, що на день укладення договору становить 1,56 відсотки в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п. 14.12 договору).

Реквізити договору містять інформацію про їх підписання ОСОБА_1 електронним підписом (одноразовим ідентифікатором: MNV839YF) та достатні дані щодо особи ОСОБА_1 , зокрема реєстраційний номер облікової карки платника податків, відомості про місце проживання, дівоче прізвище, номер мобільного телефону та адресу електронної пошти.

Позивач зазначає про своє право на звернення із цим позовом із покликанням на укладення договору факторингу (додатковими угодами до нього), відповідно до якого було відступлено право вимоги за кредитним договором відповідача.

Як вбачається з копії договору № 28/1118-01 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 4.1 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до п. 1.3 договору право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

За змістом п. 8.2 договору строк цього договору закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Суд зауважує, що до позовної заяви ТОВ «Таліон Плюс» додано копії лише 1 та 10 сторінки цієї угоди, а тому суд позбавлений можливості проаналізувати зміст умов укладеної угоди. Відомостей про існування договірних відносин між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в період з 28 листопада 2019 року по 31 грудня 2020 року матеріали справи не містять.

31 грудня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за змістом якої вбачається, що сторони домовилися, зокрема, про продовження строку дії цього договору до 31 грудня 2024 року.

Кредитний договір № 136031983 укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 після укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу № 28/1118-01.

Отже, із наведеного слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення вказаного вище договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 3 липня 2023 року цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем.

Крім того, позивач не приєднав жодного належного, достовірного і допустимого доказу про те, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передавало позивачу за договором факторингу право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 136031983.

Приєднаний до позовної заяви документ під назвою «витяг з реєстру прав вимоги № 260 від 28.11.2023» не є належним доказом, оскільки містить підпис лише однієї сторони ТОВ «Таліон Плюс», а тому не є витягом з реєстру прав вимоги. Також у ньому посилання на договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, який укладений раніше ніж кредитний договір.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено факт передачі прав вимоги первісним кредитором щодо боржника ОСОБА_1 суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення суду, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268 ч. 4, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» залишити без задоволення.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 25 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді: