ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1215/24 Справа № 191/1295/23 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ОТП Банк"

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2023 року АТ ОТП Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог, посилались на те, що 27.02.2019 року між АТ «ОТП Банк» (далі-позивач) та ОСОБА_1 (далі відповідач) укладено кредитний договір № . Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості в сумі 10037,00 грн.

Відповідно до умов договору, за умови належного виконання позивальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки.

За користування кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі встановленому тарифами банку та на дату укладення договору розмір процентів становить 5% на місяць по операціям розрахунків карткою за товари , послуги в мережі інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. На виконання умов договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує , що спричинило виникнення заборгованості. 30.12.2022 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості, однак відповідач погашення заборгованості не здійснив, чим порушив права позивача. Станом на 21.12.2022 року заборгованість за договором № від 27.02.2019 року становить: - Заборгованість за тілом кредиту 21410,58 грн.; - Заборгованість за відсотками- 2610.97грн. - заборгованість за прострочене тіло кредиту 11109,42 грн., - заборгованості за простроченими відсотками 4192,36 грн. Всього заборгованість складає 39 323,33 грн. Позивач просив стягнути суму заборгованості за кредитом з відповідача, а також судові витрати в сумі 2684 грн. (а.с.2-10).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № від 27.02.2019 року у розмірі 24021,55 грн., з яких: 21410,58 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2610,97 грн.- сума заборгованості за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. (а.с.103-105).

В апеляційній скарзі АТ ОТП Банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2023 у частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за прострочене тіло кредиту та прострочені відсотки та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Вирішити питання судових витрат (а.с.108-111).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.02.2019 року між АТ « ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № (а.с.36) , на загальну суму -10037 грн.

На виконання умов договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, а саме, відкрив картковий рахунок на ім`я відповідача та надав відповідно суму кредиту.

Відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання до червня місяця 2022 року, сплачуючи поточні щомісячні платежі, але з цього періоду вона перестала сплачувати платежі, що і спричинило виникнення заборгованості.

19.10.2022 року позивача направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості, однак відповідач погашення заборгованості не здійснив, чим порушив права позивача (а.с.15).

Станом на 21.12.2022 року заборгованість за договором № від 27.02.2019 року становить:

- Заборгованість за тілом кредиту 21410,58 грн.;

- Заборгованість за відсотками- 2610.97грн.

- заборгованість за прострочене тіло кредиту 11109,42 грн.,

- заборгованості за простроченими відсотками 4192,36 грн.

Всього заборгованість складає 39 323,33 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із того, що відповідачем були порушені зобов`язання визначені договором, позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. Відмовляючи у задоволені вимог банку про заборгованість за прострочене тіло кредиту та прострочені відсотки суд 1 інстанції виходив із їх безпідставності через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по його сплаті в заяві від 27.02.2019 року, оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями.

Рішення суду оскаржується лише і частині відмовлених позовних вимог щодо простроченого тіла кредиту та прострочених відсотків, тому в частині задоволених позовних вимог, апеляційним судом не ревізується.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ ОТП Банк).

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В анкеті-заяві, яка підписана позичальником, відсутні умови та порядок нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту та прострочені відсотки, які позивач просив стягнути з відповідача у сумі 15301,78 грн., а тому суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог у вказані частині.

Крім цього, матеріали справи не містять підтверджень, який саме публічний договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток, та Правила користування карткою розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо порядку нарахування простроченого кредиту.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Відтак суд вважав, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України.

Прострочена кредитна заборгованість це частина поточного тіла кредиту, яка на конкретну календарну дату стає простроченою. Однак для того, щоб вважати частину поточного тіла кредиту простроченою, умовами та правилами кредитного продукту повинно бути чітко визначено пільговий період кредитування, умови та порядок нарахування простроченої заборгованості. Однак матеріали справи не містять доказів того, що споживач був обізнаний про те, що кредитна заборгованість за поточним тілом кредиту може бути винесена на прострочку.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц (провадження № 61-10096св20), від 04 листопада 2020 року у справі № 720/1394/19 (провадження № 61-8855св20).

Частиною 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши обставини справи та надані докази, суд першої інстанції, зважаючи на те, що жодних доказів на підтвердження заборгованості по простроченому тілу кредиту та відсотків позивач не надав, прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги АТ «ОТП Банк» в частині стягнення заборгованість за прострочене тіло кредиту та прострочені відсотки є безпідставними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги позивача, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОТП Банк" залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: