ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 травня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/1097/23

Головуючий у першій інстанції Луговець О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/545/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2024 року (проголошено о 15:58, повний текст складено 22.01.2024) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди,-

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив:

1. Визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, шкодить діловій репутації ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 у мережі «Інтернет» на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Fасеbоок» за посиланнями:

ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 02.04.2022 о 16:01 год. у своєму відеозверненні під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 »:

ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

«Наш меценат (маючи на увазі ОСОБА_1 ) пішов на таку підлість і звинуватив мене та самооборону в тому, що ми обікрали, нібито, його магазин...». «...Як ця людина ( ОСОБА_1 ) жила все життя, приховуючи податки і обдурюючи державу. Ну, в принципі, він зараз і втік..». «Під прикриттям благої мети - розвитку дитячого спорту, кимось (маючи на увазі ОСОБА_1 ) можуть приховуватися незаконні схеми організації власного бізнесу...». «...у будівлях ОСОБА_3 в селі Плиски розміщені внутрішньопереміщені особи...». «Маємо: пані ОСОБА_4 з Борзнянської громади заявляє, що харчує і забезпечує внутрішньопереміщених осіб в селі Плиски і представники ОСОБА_5 говорять, що харчують і забезпечують внутрішньопереміщених осіб в селі Плиски, а велика частина внутрішньопереміщених осіб, насправді, зареєструвалася у Плисківській сільській раді, і тому, закономірне питання: а кого ж тоді, нібито, харчують, одягають і опікають наші знані меценати? Борзнянська громада потайки направляє допомогу в Плисківську громаду? Можливо, нею розпоряджаються на власний розсуд, без відома борзнянців? Чи це привід комусь просто списувати гуманітарку і «піаритись» на болючій темі...».

б) 06.04.2022 о 12:53 год. у своєму відеозверненні під назвою: «!!!У НАС УВІРВАВСЯ ТЕРПЕЦЬ!!!»:

https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=238323&іd=38005&sfnsn= mо щодо ОСОБА_1 , а саме:

«...А Михайлу Голиці не йметься, йому й далі хочеться тримати все під своїм контролем....». «Не потрібно погрожувати працівникам сільської ради, щоб вони віддали ключі від їхніх будинків, не потрібно хвилюватися за невитребувані паї, не потрібно хвилюватися за землю, бо землі хватить всім. На кладовищі Ви знаєте скільки землі потрібно для людини - дуже-дуже мало. Всього з собою ніхто не забере...». «...як можна бути такою людиною меркантильною...». «Ви тероризуєте знову мене і село за свої землі, і за свої усі будинки чи за свої готелі. Та заберіть Ви все його звідси та залиште всіх у спокої нарешті...». «Покажіть, що окрім стадіонів зробили Ви і що у Вас воно є. Ви не «замітили», що все, що Ви робите, все йде «прахом». Так от задумайтеся, підіть до Бога і покайтеся у всіх своїх гріхах, і залиште у спокої, будь ласка, громаду, мене і працівників сільської ради...»;

в) в дописі (публікації, статті) від 02.05.2022 під заголовком: «ШАНОВНІ ЖИТЕЛІ ПЛИСКІВСЬКОЇ ТГ»:

https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=370339&іd=38005&sfnsn=mо щодо ОСОБА_1 , а саме:

«... Наших відважних хлопців переслідують, і не за діло, а через примху. Примху особи нам всім відомої. Особи, яка перед приходом окупантів на нашу українську землю, не встигла вивезти всі продукти з магазину, але активно намагалась. Надавши дозвіл передати нужденним жителям громади залишки продуктів з магазину, які просто вже не встигали вивозити, бо ворог був на під`їзді до села. Фактично, особа рахувала товар майже втраченим. Ось ці «скарби» - мішок цукру (весь час так і простояв в сільраді під наглядом), крупи (всі обліковані) та інше. Вина добровільної самооборони Плисківської ТГ лише в тому, що повірили намірам цієї особи передати залишки продуктів жителям Плисківської громади, які тут залишалися, як благодійний жест в умовах війни та отримали від продавців у магазині ці залишки і перевезли в сільську раду на зберігання. Ця особа - ОСОБА_1 . З його ініціативи нашу добровільну самооборону тепер переслідує прокуратура за ось цей збережений мішок цукру, який тут залишився як резерв останньої надії на випадок тривалої окупації. І це стало останньою краплиною мого особистого терпіння і моєї виваженості як сільського голови. Мовчати більше не можу і не маю морального права...». « ОСОБА_6 , вочевидь, вважає Плисківську громаду його особистою вотчиною, де закон ніщо, а його слово все! А це не так, і так не буде. Наразі конфлікт перейшов вже в публічну площину і, маючи чисту совість, я виношу це на розсуд громади, яка має вирішити або ми живемо по закону, і добровільна самооборона Плисківської ТГ не повинна відповідати за бажання ОСОБА_7 «продавити» мене цим шантажем, що мені спалять будинок, заберуть особисту машину, наразі відкрите кримінальне провадження проти мене і щоб ОСОБА_8 разом з своєю подругою забрав заяву та передав мені, щоб я стала перед ним на коліна і просила вибачення, та за що я не знаю... Все повинно відбуватись по закону і справедливості або ми живемо по його велінню, і тоді я не маю ані морального права, ані бажання далі бути головою Плисківської територіальної громади, і приймати в цьому участь. Моє переконання наші захисники, наші хлопці заслуговують лише поваги, підтримки, подяки, але аж ніяк не переслідувань за вигадані, абсурдні наклепи. Якщо ми зараз не захистимо їх хто захистить потім нас?».

2. Зобов`язати ОСОБА_2 в межах десятиденного строку з моменту набрання рішенням суду законної сили спростувати вищевказану недостовірну інформацію шляхом розміщення у мережі «Інтернет» на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Fасеbоок» за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_1 , або на будь-якій іншій персональній сторінці ОСОБА_2 у соціальній мережі «Fасеbоок» з тією ж кількістю підписників (6 000 осіб), яка буде активно функціонувати на момент завершення розгляду справи по суті, відеозвернення (відеозапис) під заголовком «Спростування», в якому зачитати під відеозапис без власних зауважень і коментарів, текст спростування такого змісту:

«Я, ОСОБА_2 , голова Плисківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, заявляю, що є неправдивою та недостовірною інформація, опублікована мною у відеозверненнях (відеозаписах):

- від 02.04.2022 під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 »посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

«Наш меценат пішов на таку підлість і звинуватив мене та самооборону в тому, що ми обікрали, нібито, його магазин...». «...Як ця людина жила все життя, приховуючи податки і обдурюючи державу. Ну, в принципі, він зараз і втік..». «Під прикриттям благої мети - розвитку дитячого спорту, кимось можуть приховуватися незаконні схеми організації власного бізнесу...». «...у будівлях ОСОБА_3 в селі Плиски розміщені внутрішньопереміщені особи...». «Маємо: пані ОСОБА_4 з Борзнянської громади заявляє, що харчує і забезпечує внутрішньопереміщених осіб в селі Плиски і представники ОСОБА_5 говорять, що харчують і забезпечують внутрішньопереміщених осіб в селі Плиски, а велика частина внутрішньопереміщених осіб, насправді, зареєструвалася у Плисківській сільській раді, і тому, закономірне питання: а кого ж тоді, нібито, харчують, одягають і опікають наші знані меценати? Борзнянська громада потайки направляє допомогу в Плисківську громаду? Можливо, нею розпоряджаються на власний розсуд, без відома борзнянців? Чи це привід комусь просто списувати гуманітарку і «піаритись» на болючій темі...».

- від 06.04.2022 під назвою: «!!!У НАС УВІРВАВСЯ ТЕРПЕЦЬ!!!» за посиланнням:https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=238323&іd=38005&sfnsn= mо щодо ОСОБА_1 , а саме:

«...А ОСОБА_9 не йметься, йому й далі хочеться тримати все під своїм контролем....». «Не потрібно погрожувати працівникам сільської ради, щоб вони віддали ключі від їхніх будинків, не потрібно хвилюватися за невитребувані паї, не потрібно хвилюватися за землю, бо землі хватить всім. На кладовищі Ви знаєте скільки землі потрібно для людини - дуже-дуже мало. Всього з собою ніхто не забере...». «...як можна бути такою людиною меркантильною...». «Ви тероризуєте знову мене і село за свої землі, і за свої усі будинки чи за свої готелі. Та заберіть Ви все його звідси та залиште всіх у спокої нарешті...». «Покажіть, що окрім стадіонів зробили Ви і що у Вас воно є. Ви не «замітили», що все, що Ви робите, все йде «прахом». Так от задумайтеся, підіть до Бога і покайтеся у всіх своїх гріхах, і залиште у спокої, будь ласка, громаду, мене і працівників сільської ради...»;

3. Зобов`язати ОСОБА_2 в межах десятиденного строку з моменту набрання рішенням суду законної сили спростувати вищевказану недостовірну інформацію шляхом розміщення у мережі «Інтернет» на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Facebook» за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_1 , або на будь-якій іншій персональній сторінці ОСОБА_2 у соціальній мережі «Facebook», з тією ж кількістю підписників (6 000 осіб), яка буде активно функціонувати на момент завершення розгляду справи по суті, публікацію (статтю, допис, повідомлення) під заголовком «Спростування», без власних зауважень і коментарів, такого змісту:

«Я, ОСОБА_2 заявляю, що є неправдивою та недостовірною інформація, опублікована мною у статті (дописі) від 02.05.2022 під заголовком: «ШАНОВНІ ЖИТЕЛІ ПЛИСКІВСЬКОЇ ТГ» за посиланням:

https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=370339&іd=38005&sfnsn=mо, а саме:

«... Наших відважних хлопців переслідують, і не за діло, а через примху. Примху особи нам всім відомої. Особи, яка перед приходом окупантів на нашу українську землю, не встигла вивезти всі продукти з магазину, але активно намагалась. Надавши дозвіл передати нужденним жителям громади залишки продуктів з магазину, які просто вже не встигали вивозити, бо ворог був на під`їзді до села. Фактично, особа рахувала товар майже втраченим. Ось ці «скарби» - мішок цукру (весь час так і простояв в сільраді під наглядом), крупи (всі обліковані) та інше. Вина добровільної самооборони Плисківської ТГ лише в тому, що повірили намірам цієї особи передати залишки продуктів жителям Плисківської громади, які тут залишалися, як благодійний жест в умовах війни та отримали від продавців у магазині ці залишки і перевезли в сільську раду на зберігання. Ця особа - ОСОБА_1 . З його ініціативи нашу добровільну самооборону тепер переслідує прокуратура за ось цей збережений мішок цукру, який тут залишився як резерв останньої надії на випадок тривалої окупації. І це стало останньою краплиною мого особистого терпіння і моєї виваженості як сільського голови. Мовчати більше не можу і не маю морального права...». « ОСОБА_6 , вочевидь, вважає Плисківську громаду його особистою вотчиною, де закон ніщо, а його слово все! А це не так, і так не буде. Наразі конфлікт перейшов вже в публічну площину і, маючи чисту совість, я виношу це на розсуд громади, яка має вирішити або ми живемо по закону, і добровільна самооборона Плисківської ТГ не повинна відповідати за бажання ОСОБА_7 «продавити» мене цим шантажем, що мені спалять будинок, заберуть особисту машину, наразі відкрите кримінальне провадження проти мене і щоб ОСОБА_8 разом з своєю подругою забрав заяву та передав мені, щоб я стала перед ним на коліна і просила вибачення, та за що я не знаю... Все повинно відбуватись по закону і справедливості або ми живемо по його велінню, і тоді я не маю ані морального права, ані бажання далі бути головою Плисківської територіальної громади, і приймати в цьому участь. Моє переконання наші захисники, наші хлопці заслуговують лише поваги, підтримки, подяки, але аж ніяк не переслідувань за вигадані, абсурдні наклепи. Якщо ми зараз не захистимо їх хто захистить потім нас?».

4. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь 100 000 грн в якості відшкодування моральної (немайнової) шкоди за поширення інформації, що є неправдивою та недостовірною, принижує честь і гідність, завдає шкоди діловій репутації позивача.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені ним у справі судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що в грудні 2022 року він дізнався про поширення відповідачкою на її персональній сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» вищезазначеної інформації:

- у відеозверненні від 02.04.2022 о 16.01 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 »:

https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=183368&іd=38005&sfnsn=mо;

- у відеозверненні від 06.04.2022 о 12:53 год. під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 »:

ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- у дописі (публікації) від 02.05.2022 під заголовком: «ШАНОВНІ ЖИТЕЛІ ПЛИСКІВСЬКОЇ ТГ»:

https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=370339&іd=38005&sfnsn=mо.

Зазначав, що вищевказана інформація є недостовірною, негативною, не відповідає дійсності, всі звинувачення відповідачки на його адресу не мають жодного фактичного та юридичного підґрунтя, порушує його особисті немайнові права (честь, гідність, ділову репутацію).

Наголошував, що відповідачка звинувачує позивача у порушенні чинного законодавства, виставляє його злочинцем в очах громадськості, жителів села Плиски. Розповсюдження вищезазначеної інформації широкому колу осіб створює для нього негативні наслідки, ставить під сумнів дотримання ним законодавства України та моральні якості, що не може не відобразитись на його діловій репутації.

Звертав увагу суду на те, що авторство саме ОСОБА_2 як фізичної особи, щодо поширення зазначеної недостовірної інформації встановлено Чернігівським апеляційним судом у межах апеляційного перегляду справи №730/628/22, що є преюдиційним фактом і спонукало його звернутися до суду з новим позовом за захистом свого порушеного права.

Уважав за необхідне, щоб відповідачка спростувала вказану інформацію у той спосіб, в якій вона була поширена, оскільки її персональна сторінка в соціальній мережі «Facebook» налічує близько 6 000 підписників, є відкритою й загальнодоступною, її дописи (публікації) може читати невизначене коло осіб; ці публікації відповідачки переглянуті близько 11 000 разів, містять стосовно позивача 12-42 коментарів негативного змісту.

Указував, що поширенням відповідачкою щодо нього недостовірної інформації у принизливій формі йому завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, нервових переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, неможливості продовження активного громадського життя, інших негативних явищ, розмір якої оцінив у 100 000 грн.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19.01.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано недостовірною й такою, що принижує честь і гідність, шкодить діловій репутації ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 у мережі «Інтернет» на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Facebook» за посиланнями:

https://m.facebook.com/profile.php?id=38005&eav=AfZF-7SsmD1S9NPNgR36dWpwE_RisQq3k8s_N4RG1jg5mrDL44FWSu3xfp8ETBNPxto&paipv=0

1/ у відеозаписі, опублікованому 02.04.2022 о 16:01 год. під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно ОСОБА_1 , а саме:

«Наш меценат (маючи на увазі ОСОБА_1 ) пішов на таку підлість і звинуватив мене та самооборону в тому, шо ми обікрали, нібито, його магазин...». «...Як ця людина ( ОСОБА_1 ) жила все життя, приховуючи податки і обдурюючи державу. Ну, в принципі, він зараз і втік..». «...Голова Борзнянської громади ОСОБА_10 активно розповсюджувала інформацію, що… у будівлях ОСОБА_3 в селі Плиски розміщені внутрішньопереміщені особи...». «…представники ОСОБА_5 говорять, шо харчують і забезпечують внутрішньопереміщених осіб в селі Плиски…».

2/ у відеозаписі, опублікованому 06.04.2022 о 12:53 год. під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за посиланням:

https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=238323&іd=38005&sfnsn= mо, стосовно ОСОБА_1 , а саме:

«Не потрібно погрожувати працівникам сільської ради, щоб вони віддали ключі від їхніх будинків...». «В цей час ви тероризуєте знову мене і село за свої землі, і за свої усі будинки чи за свої готелі.».

3/ в текстовому дописі, опублікованому ІНФОРМАЦІЯ_5 під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_6 », за посиланням:

https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=370339&іd=38005&sfnsn=mо стосовно ОСОБА_1 , а саме:

«Особа, яка перед приходом окупантів на нашу українську землю, не встигла вивезти всі продукти з магазину, але активно намагалася. Надавши дозвіл передати нужденим жителям громади залишки продуктів з магазину, які просто вже не встигали вивозити, бо ворог був на під`їзді до села.». «... ОСОБА_11 відважних хлопців переслідують, і не за діло, а через примху. Примху особи нам всім відомої.». «Ця особа - ОСОБА_1 . З його ініціативи нашу добровільну самооборону тепер переслідує прокуратура за ось цей збережений мішок цукру, який тут залишився як резерв останньої ОСОБА_12 на випадок тривалої окупації.». «…бажання ОСОБА_7 «продавити» мене цим шантажем, що мені спалять будинок, заберуть особисту машину, наразі відкрите кримінальне провадження проти мене і щоб ОСОБА_8 разом з своєю подругою забрав заяву та передав мені, щоб я стала перед ним на коліна і просила вибачення, та за що я не знаю...».

Зобов`язано ОСОБА_2 в десятиденний строк з дати набрання судовим рішенням законної сили спростувати вищевказану недостовірну інформацію шляхом розміщення у мережі «Інтернет» на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Facebook» за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_7 або на будь-якій іншій своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Facebook», яка буде функціонувати після набрання рішенням законної сили, відеозвернення під заголовком «Спростування», в якому зачитати під відеозапис без власних зауважень і коментарів текст спростування такого змісту:

«Я, ОСОБА_2 , заявляю, що є недостовірною інформація, опублікована мною у відеозаписах:

- від 02.04.2022 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_3 а саме:

«Наш меценат (маючи на увазі ОСОБА_1 ) пішов на таку підлість і звинуватив мене та самооборону в тому, шо ми обікрали, нібито, його магазин...». «...Як ця людина ( ОСОБА_1 ) жила все життя, приховуючи податки і обдурюючи державу. Ну, в принципі, він зараз і втік..». «...Голова Борзнянської громади ОСОБА_10 активно розповсюджувала інформацію, що… у будівлях ОСОБА_3 в селі Плиски розміщені внутрішньопереміщені особи...». «…представники ОСОБА_5 говорять, шо харчують і забезпечують внутрішньопереміщених осіб в селі Плиски…».

- від 06.04.2022 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 а саме:

«Не потрібно погрожувати працівникам сільської ради, щоб вони віддали ключі від їхніх будинків...». «В цей час ви тероризуєте знову мене і село за свої землі, і за свої усі будинки чи за свої готелі.».

Зобов`язано ОСОБА_2 в десятиденний строк з дати набрання судовим рішенням законної сили спростувати вищевказану недостовірну інформацію шляхом розміщення у мережі «Інтернет» на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Facebook» за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_7 або на будь-якій іншій своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Facebook», яка буде функціонувати після набрання рішенням законної сили, текстову публікацію під заголовком «Спростування» без власних зауважень і коментарів такого змісту:

«Я, ОСОБА_2 , заявляю, що є недостовірною інформація, опублікована мною у дописі від ІНФОРМАЦІЯ_5 під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за посиланням: https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=370339&id=38005&sfnsn=mo, а саме:

«Особа, яка перед приходом окупантів на нашу українську землю, не встигла вивезти всі продукти з магазину, але активно намагалася. Надавши дозвіл передати нужденим жителям громади залишки продуктів з магазину, які просто вже не встигали вивозити, бо ворог був на під`їзді до села.». «... Наших відважних хлопців переслідують, і не за діло, а через примху. Примху особи нам всім відомої.» «Ця особа - ОСОБА_1 . З його ініціативи нашу добровільну самооборону тепер переслідує прокуратура за ось цей збережений мішок цукру, який тут залишився як резерв останньої надії на випадок тривалої окупації.». «…бажання ОСОБА_7 «продавити» мене цим шантажем, що мені спалять будинок, заберуть особисту машину, наразі відкрите кримінальне провадження проти мене і щоб ОСОБА_8 разом з своєю подругою забрав заяву та передав мені, щоб я стала перед ним на коліна і просила вибачення, та за що я не знаю...».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн.

В задоволенні решти вимог позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати: за проведення експертизи 32 979,24 грн, на професійну правничу допомогу 15 000 грн, по сплаті судового збору 1 744,60 грн, а всього 49723,84 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та неправильне застосування норм матеріального права.

Ключові доводи апеляційної скарги зводяться до наступного.

1. У відеозапису від 02.04.2022 о 16:01 під назвою «!!!ДОПОМОЖІТЬ!!! У НАС УВІРВАВСЯ ТЕРПЕЦЬ!!!»:

- Висловлювання: «Наш меценат (маючи на увазі позивача) пішов на таку підлість і звинуватив мене та самооборону в тому, що ми обікрали, нібито, його магазин…» - містить словосполучення «підлість та звинувачення», які є суто оціночними судженнями відповідача, або навіть критичним висловлюванням, оскільки в даному контексті використано мовностилістичний вираз «підлість», що на думку відповідача характеризує особу мецената. Слово «підлість» характеризує особу виключно зі сторони відповідача, тобто є її оціночним судженням (критикою, що є допустимою, оскільки з мережі Інтернет можна дізнатися, що дійсно позивач є публічною особою в тому контексті, що по відношенню до нього може вживатися слово меценат) по відношенню до мецената. Така характеристика особи дається виключно на підставі власних спостережень (тобто відповідач сприймає цю особу саме так, висловлює своє критичне зауваження), та є нічим іншим, як суб?єктивним ставленням особи до мецената, а не фактом, що потребує доказування. Також у цьому реченні вжито слово «нібито», що вказує на неточність висловлювання відповідача, припущення про можливі протизаконні дії.

- Фраза: «Як ця людина ( ОСОБА_1 ) жила все життя, приховуючи податки і обдурюючи державу...» - дійсно містить фактичне твердження, за винятком фрази «обдурюючи державу», яка є виключно суб?єктивною оцінкою відповідача, а не доконаним фактом, тим паче, що факт обманювання держави не може встановити жоден орган влади.

- Твердження: «Голова Борзнянської громади ОСОБА_10 активно розповсюджувала інформацію, що... у будівлях ОСОБА_3 в селі Плиски розмішені внутрішньопереміщені особи» - не має відношення до особи позивача та не впливає на його честь та гідність. В цьому виразі відповідач переказує інформацію, про яку вона дізналася з відкритих джерел. Це висловлювання не містить критики чи зневажливого ставлення до особи позивача, та не може впливати на авторитет та статус його особи.

- ОСОБА_13 : «... представники ОСОБА_5 говорять, що харчують і забезпечують внутрішньо-переміщених осіб в селі Плиски…» - не містить жодного критичного висловлювання або наклепу чи образи, а лише констатує те, що певні особи говорять, дане речення не порушує права позивача. Відповідач лише переказує те, що вона знає як посадова особа, оскільки дотична до надання допомоги внутрішньопереселеним особам в силу своїх посадових обов`язків.

2. Фрагменти висловлювань «Не потрібно погрожувати працівникам сільської ради, щоб вони віддали ключі від їхніх будинків...», «В цей час ви тероризуєте знову мене і село за свої землі, і за свої усі будинки чи за свої готелі» у відеозапису від 06.04.2022 о 12:53 під назвою «!!!У НАС УВІРВАВСЯ ТЕРПЕЦЬ!!!» мають оцінюватися з точки зору публічного статусу позивача. Так, позивач пов`язаний з аграрним бізнесом, був офіційним директором ФГ «Плисківське», наразі, він діє як уповноважена особа, має право вчиняти дії від імені юридичної особи. Отже, можна цілком стверджувати, що позивач має непрямий вплив на певне коло осіб, оскільки пов`язаний з аграрним сектором економіки.

3. У текстовому дописі, опублікованому 02.05.2022 під заголовком «ШАНОВНІ ЖИТЕЛІ ПЛИСКІВСЬКОЇ ТГ»:

- Фраза: «Особа, яка перед приходом окупантів на нашу українську землю, не встигла вивезти всі продукти з магазину, але активно намагалася. Надавши дозвіл передати нужденим жителям громади залишки продуктів з магазину, які просто вже не встигали вивозити, бо ворог був на під`їзді до села» - не містить ні приниження, ні негативу в бік позивача, її помилково визнано судом такою, що принижує честь та гідність позивача. Крім того, зважаючи на публічність особи позивача, можна вважати, що в даному контексті, легка критика з боку відповідача не є перевищенням допустимих меж, та не створює несприятливий ставлення до особи позивача.

- У фразі: «.. Наших відважних хлопців переслідують, і не за діло, а через примху. Примху особи нам всім відомої.» не містить конкретного посилання на особу позивача, лише використано словосполучення «...особи нам всім відомої...» - відповідач наводить лише свої думки, переконання, а ніяк не ображає цим висловлюванням позивача. Крім цього, зміст фрази, її подача та характер використаних слів вказуються на те, що відповідач виражає власну, суб`єктивну думку, припущення, однак аж ніяк не стверджує, що це саме позивач. Відповідачем використано фразу «примху», що характеризує критичне ставлення до переслідування захисників, однак не звинувачуючи саме особу позивача.

- у висловлюванні: «Ця особа - позивач. З його ініціативи нашу добровільну самооборону тепер переслідує прокуратура за ось цей збережений мішок цукру, який тут залишився як резерв останньої надії на випадок тривалої окупації.» - наведено думку відповідачки, яка є її особистим переконанням, що у таких діях винен саме позивач. Однак, така думку не спонукає інших думати, що позивач якась лиха людина, а навпаки лише розкриває особисте ставлення відповідача до позивача, яке ґрунтується на особистому досвіді та вчинках позивача в минулому.

- фраза: «.. і добровільна самооборона Плисківської ТГ не повинна відповідати за бажання ОСОБА_7 «продавити» мене цим шантажем, що мені спалять будинок, заберуть особисту машину, наразі відкрите кримінальне провадження проти мене і щоб ОСОБА_7 разом з своєю подругою забрав заяву та передав мені, щоб я стала перед ним на коліна і просила вибачення, та за що я не знаю...» містить оціночні судження. Суть слова «продавити» вказує, що позивач, можливо, намагається вплинути в незаконний спосіб на відповідача. Однак, загалом же інформація подана суто в контексті відповідачки та не створює негативне враження про особу позивача.

4. Спірні відео відповідачка не викладала, сторінки в соціальній мережі «Fecebook» ніколи не мала. Сторінка, на якій було викладено відео, ніколи їй не належала, відповідне відео вона не записувала, спірне відео змонтоване за допомогою засобів штучного інтелекту. Дописи на спірній сторінці також робилися не нею, а невідомою особою.

5. Висновок експерта не може бути використаний у цій справі, оскільки складений за відсутності офіційних методик проведення даного виду експертизи, а саме розмежування фактичних тверджень і оціночних суджень, про що зазначив сам експерт.

6. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження описаних ним моральних страждань, а тому вони є лише припущеннями, на яких не може ґрунтуватися доказування. Визначений позивачем розмір нібито заподіяної йому моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості, а відтак є безпідставним та у разі задоволення позовних вимог призведе до його надмірного збагачення.

7. При розподілі судових витрат суд не дотримався принципу пропорційності їх стягнення відповідно до задоволених вимог. Витрати на правничу допомогу є завищеними та не відповідають реальному часу, який затрачено на розгляд справи. Фактично судовий розгляд проведено за одне судове засідання, в якому представник відповідача допитав експерта.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог залишити без змін, в іншій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Зазначає, що у своїх висловлюваннях ОСОБА_2 не надає оцінку його особі чи критикує його, а стверджує про наявні фактичні обставини, відповідальність за які може настати за Кримінальним кодексом України.

Уважає, що поширена відповідачкою інформація має негативний та принизливий характер та впливає на думку та ставлення суспільства до нього.

Указує, що він не є публічною особою, як про це безпідставно зазначає відповідач у своїй апеляційній скарзі. Той факт, що він є одним із можливих підписантів ФГ «ПЛИСКІВСЬКЕ», засновником та керівником якого є ОСОБА_14 , аж ніяк не свідчить про те, що він є публічною особою.

Звертає увагу, що він не є особою, яка виконує або виконувала протягом останніх трьох років в Україні визначні публічні функції, не є політичним діячем, посадовою особою, яка обіймає публічні посади або здійснює публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, не обіймає будь-якої державної посади та не користується державними ресурсами, наразі не відіграє жодної ролі у суспільному житті.

Наголошує, що він є законослухняним громадянином, який поважає та дотримується закону, не має жодного впливу на органи прокуратури, поліції чи слідства, а тому ініціювати якесь переслідування не може апріорі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Кінебаса О.М., який просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції, представника позивача адвоката Висіцьку І.В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктами 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується, та відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині задоволених позовних вимог.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що:

- факт авторства ОСОБА_2 та поширення нею інформації стосовно ОСОБА_1 установлений Чернігівським апеляційним судом у постанові від 12 вересня 2023 року, яка набрала законної сили, у справі №730/628/22;

- інформація, яку суд визнав недостовірною, поклавши в основу висновок лінгвістичної сематико-текстуальної експертизи мовлення № 467/23 від 24.11.2023, відноситься до фактичних тверджень, оскільки вона може бути підтверджена або спростована відповідними доказами, а також із обставин, за яких вона була поширена відповідачкою (у сукупності подій до і після), та загального тону її висловлювань (контексті публікацій);

- відповідачкою не доведено, що поширена нею стосовно позивача інформація відповідає дійсності і такі події мали місце;

- внаслідок вчинення відповідачкою протиправних дій (поширення недостовірної інформації стосовно нього у принизливій формі) позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у немайнових втратах, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які викликали негативні зміни у його житті, позивач змушений виправдовуватись перед знайомими, колегами, земляками, докладати додаткових зусиль для організації свого життя, адекватною сатисфакцією якої є 25 000 грн.

Однак повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може через їх невідповідність обставинам справи, і, як наслідок, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Судом у справі встановлено, що у соціальній мережі «Fасеbоок» на сторінці користувача під іменем « ОСОБА_15 » було розміщено відеозвернення та публікація, а саме:

- 02 квітня 2022 року о 16:01 відеозвернення під назвою: «!!!ДОПОМОЖІТЬ!!! У НАС УВІРВАВСЯ ТЕРПЕЦЬ!!!» за посиланням: https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=183368&іd=38005&sfnsn=mо;

- 06 квітня 2022 року о 12:53 відеозвернення під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- ІНФОРМАЦІЯ_8 допис (публікація) під заголовком: « ІНФОРМАЦІЯ_6 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_9 .

ОСОБА_2 є автором відеозвернень від 02 та 06 квітня 2022 року, а також публікації від 02 травня 2022 року, що розміщені у соціальній мережі ««Facebook» на персональній сторінці « ОСОБА_15 ». Зазначені обставини встановлені постановою Чернігівського апеляційного суду від 12.09.2023 у справі № 730/628/22, яка набрало законної сили, та відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи (том 1 а.с. 27-35).

У відеозаписі 02.04.2022 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відповідачка зазначала:

«Доброго дня, Плисківська громада! Доброго дня, мої дорогі друзі!

Я щиро вдячна вам за вашу підтримку, я щиро вдячна вам за ваше розуміння даної ситуації. Завдяки вашим репостам про цю нестандартну ситуацію, яка виникла під час воєнного стану і під час того, що зараз кожен із нас підтримує одне одного, ми повинні зараз йти до перемоги всі разом, але так сталося, що наш меценат просто пішов на таку підлість і звинуватив мене й самооборону в тому, що ми обікрали нібито його магазин.

От зараз про цю ситуацію я вам хочу трішечки і розповісти, що навіть магазину на документах не існує. Я просто не знаю що. Що і як ця людина собі думала і як вона жила приховуючи все життя податки і обдурюючи нашу державу? Ну в принципі він зараз і втік.

Щодо подій у Плисківській громаді, які під час воєнного стану стали епіцентром громадської уваги. Всім відомо, що в селі Плиски знайшли прихисток більше сотні внутрішньопереміщених осіб. Ми дуже раді допомогти тим, у кого обставини змусили шукати безпечне місце та прихисток для родин. Це наш обов`язок як справжніх українців допомогти. Єдине, що привернуло неабияку увагу громадськості в таких умовах це місце, в якому розмістили внутрішньопереміщених осіб. Не є секретом, що село Плиски відоме в Україні перш за все дитячим футбольним клубом і дитячими футбольними змаганнями. Така спортивна слава є гордістю громади, але у наших жителів наразі виникла підозра, що під прикриттям благої мети розвитку дитячого спорту, кимось можуть приховуватися незаконні схеми організації власного бізнесу.

Голова Борзнянської громади ОСОБА_10 активно розповсюджувала інформацію, що за її ініціативи, сприяння, схвалення, допомоги і верховного погодження у будівлях ОСОБА_3 у селі Плиски розміщені внутрішньопереміщені особи. Як виявилося згодом, частина наших гостей навіть не здогадувалась про визначну роль пані ОСОБА_4 в їх долі. Більш того, виникло питання, а які саме будівлі, де зараз поселили внутрішньопереміщених осіб, належать ОСОБА_9 ? Як відомо з відкритих джерел власниками нерухомості є близькі родичі пана ОСОБА_7 , а не він. То де саме пані ОСОБА_4 ніби-то розселяла людей, які так постраждали від війни та зазнали горя?

Крім того, за наявною інформацією готель - не є готелем за функціональним призначенням будівлі. Магазину взагалі за документами там не існує. Заклад громадського харчування теж розташований в будівлі, яка не відомо чи відповідає санітарно-гігієнічним вимогам до закладів дитячого харчування, а персонал просто не має законних трудових відносин з власниками будівель, як наслідок інтерес викликає питання законності роботи всіх цих закладів.

Як відомо приховування трудових відносин є серйозним правопорушенням. До харчування дітей законодавство має цілий ряд суворих вимог, а для роботи магазину, який здійснює роздрібний продаж алкогольних та тютюнових виробів потрібна і ліцензія на такий продаж, і обов`язок використання реєстраторів рахункових операцій фактично-касових апаратів з фіскальними чеками. От цікаво, чи хтось з громади там їх бачив? Я думаю ні.

І наостанок, наразі питання законності використання гуманітарної допомоги та спрямування її за призначенням набуває значної ваги. У пресі бачимо статті про осіб, яких затримали за розкрадання гуманітарної допомоги або направлення не тим хто її потребує. Маємо, пані ОСОБА_4 з Борзнянської міської громади заявляє, що харчує і забезпечує внутрішньопереміщених осіб в селі Плиски і представники ОСОБА_5 говорять, що харчують і забезпечують внутрішньопереміщених осіб в селі Плиски. А велика частина внутрішньопереміщених осіб насправді зареєструвалися у Плисківській сільській раді. І тому, закономірне питання: а кого ж тоді нібито харчують, одягають і опікають наші знані меценати? Борзнянська громада потайки направляє допомогу у Плисківську громаду? Можливо нею розпоряджаються на власний розсуд без відома борзнянців? Чи це привід комусь просто списувати гуманітарку і піаритися на болючій темі? Жителів громади ці питання хвилюють і ми вважаємо, що розібратися в даній ситуації повинні правоохоронні органи.

Я щиро вам дякую, дорогі мої друзі, і хотіла скористатися висловом видатної української поетеси ОСОБА_16 : "Усе на світі треба пережити, бо кожен фініш - це по суті старт...". Разом до перемоги.»

У відеозаписі від 06.04.2022 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відповідачкою зазначалось:

«Доброго дня, Плисківська громадо!

ОСОБА_17 сьогодні до вас звернутися знову ж таки з тієї самої теми, що стосується нашого мецената ОСОБА_5 . Вже ось декілька днів ми спостерігаємо у публікації, фото різну інформацію, яка відбувалася в Бучі, в ОСОБА_18 , в отому жаху, що ми бачили оті тіла, ми бачили маленьких дітей, ми бачили жінок, ми знали і бачимо, що там відбувалося. Поблизу нас Велика ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . Люди в жаху, люди не знають як їм далі жити, тому що в них в душі пустота, люди втратили своїх близьких, дуже з великими психологічними травмами. А ОСОБА_9 нейметься, йому і далі хочеться тримати все під своїм контролем.

Я звертаюсь до вас і прошу вас - зупиніться! Не потрібно погрожувати працівником сільської ради щоб вони вам віддали ключі від їхніх будинків, не потрібно хвилюватися за невитребувані паї, не потрібно хвилюватися за землю, бо землі хвате всім. На кладовищі ви знаєте скільки землі потрібно для людини? Дуже, дуже мало. Всього з собою ніхто не забере - ні ви, ні я, ні весь народ України.

Я просто, я не знаю як це можна бути такою людиною меркантильною, де весь світ страждає, де люди просто не можуть знайти собі спокою. Цей час ви тероризуєте знову мене і село за свої землі і за свої усі будинки чи за свої готелі. Та заберіть ви усе його звідси і залишити всіх у спокої нарешті! Ви просто людина, яка не може вгомониться. Ви написали, ваш племінник написав заяву до сесії щоб забрати у товариства сотку землі, де вони просто її облагородили. Там стоїть гарна лавка, там посаджені рози, там люди вклали свою душу і свій труд.

Покажіть що крім стадіонів зробили ви, що у вас воно є. Ви не замітили що все що ви робите все йде прахом? Так от задумайтеся, підіть до Бога і покайтеся в усіх своїх гріхах і залишіть у спокої, будь ласка, громаду, і мене, й працівників сільської ради!

Слава Героям! Слава ЗСУ! Разом до перемоги друзі!»

02.05.2024 на веб-сторінці (акаунті) у мережі ««Facebook» ОСОБА_15 опубліковано допис під заголовком: « ІНФОРМАЦІЯ_6 » наступного змісту:

«ШАНОВНІ ЖИТЕЛІ ПЛИСКІВСЬКОЇ ТГ!

Понад два місяці наша Україна в стані війни.

Виживає, бореться, перемагає, страждає, оплакує, вірить, відновлюється. І протягом цього часу, окрім загальнонаціонального спротиву, у нашій громаді триває своя боротьба, не тільки проти зовнішніх окупантів, а і внутрішніх. Гірше ніж москальські воші можуть бути тільки українські гниди. Хіба внутрішній ворог не підступніший за зовнішнього?

Перші дні, та і тижні війни, стали часом розгубленості та, певною мірою, розпачу, остраху та невпевненості. Проте, були серед нас ті, хто мужньо, без вагань відразу виступав на захист жителів громади поруч зі Збройними Силами України, поліцією, Нацгвардією та всіма нами - наша добровільна самооборона Плисківської ТГ.

І що ми бачимо, коли на Чернігівській землі не залишилось живих московських окупантів?

Наших відважних хлопців переслідують, і не за діло, а через примху. Примху особи нам всім відомої. Особи, яка перед приходом окупантів на нашу українську землю, не встигла вивезти всі продукти з магазину, але активно намагалась. Надавши дозвіл передати нужденним жителям громади залишки продуктів з магазину, які просто вже не встигали вивозити, бо ворог був на під?їзді до села. Фактично, особа рахувала товар майже втраченим.

Ось ці «скарби» - мішок цукру (весь час так і простояв в сільраді під наглядом), крупи (всі обліковані) та інше. Вина добровільної самооборони Плисківської ТП лише в тому, що повірили намірам цієї особи передати залишки продуктів жителям Плисківської громади, які тут залишались, як благодійний жест в умовах війни - та отримали від продавців у магазині ці залишки і перевезли в сільську раду на зберігання.

Ця особа - ОСОБА_1 . З його ініціативи нашу добровільну самооборону тепер переслідує прокуратура за ось цей збережений мішок цукру, який тут залишився як резерв останньої надії на випадок тривалої окупації.

І це стало останньою краплиною мого особистого терпіння і моєї виваженості як сільського голови. Мовчати більше не можу і не маю морального права.

Всі ці роки я, як посадова особа місцевого самоврядування, діяла в інтересах громади, усвідомлюючи, що для всіх хорошою я не можу бути, а головне все ж таки для мене була і залишається моя громада, яка довірила мені представляти інтереси громади і цю посаду. Не все було просто, але ми старалися мирно співіснувати з усіма. Всі бачать, як за ці роки громада розвивається. Проблеми поступово вирішуються, і навіть війна цього не змінила. Тиск на нас був завжди і цим нікого не здивувати. Однак, далі замовчувати цей тиск і просто терпіти БІЛЬШЕ НЕ БУДУ.

ОСОБА_6 , вочевидь, вважає Плисківську громаду його особистою вотчиною, де закон - ніщо, а його слово - все! А це не так, і так не буде. На разі, конфлікт перейшов вже в публічну площину і маючи чисту совість, я виношу це на розсуд громади, яка має вирішити - або ми живемо по закону, і добровільна самооборона Плисківської ТГ не повинна відповідати за бажання ОСОБА_7 «продавити» мене цим шантажем, (що мені спалять будинок, заберуть особисту машину, на разі відкрите кримінальне провадження проти мене і щоб ОСОБА_8 разом з своєю подругою забрав заяву то передав мені, щоб я стала перед ним на коліна і просила вибачення, та за, що я не знаю... зате, що у перший день війни дозволила допомогти ТОВ ПЛИСКИ-АГРО?!?

Керівництво даного товариства не втекли з села, а навпаки, всіляко допомогали громаді!).

Все повинно відбуватись по закону і справедливості - або ми живемо по його велінню, і тоді я не маю ані морального права, ані бажання далі бути головою Плисківської територіальної громади, і приймати в цьому участі.

Моє переконання - наші захисники, наші хлопці заслуговують лише поваги, підтримки, подяки, але аж ніяк не переслідувань за вигадані, абсурдні наклепи. Якщо ми зараз не захистимо їх - хто захистить потім нас?

З надією на розуміння і підтримку, Марина ВІРКО сільський голова Плисківської ТГ

!! ДРУЗІ ПРОШУ МАКСИМАЛЬНИЙ РЕПОСТ !!».

У матеріалах справи міститься висновок експерта № 467/23 від 24.11.2023 за результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення (том 1 а.с. 137-160), відповідно до якого:

1. У наданих на дослідження фрагментах висловлювань, що містяться у:

- відеозаписі, опублікованому 02.04.2022 о 16:01 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 (окрім фрагмента висловлювання «… у будівлях ОСОБА_3 в селі Плиски розміщені внутрішньо переміщені особи);

- відеозаписі, опублікованому 06.04.2022 о 12:53 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням

ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- текстовому дописі від 02.05.2022 під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за посиланням

https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=370339&іd=38005&sfnsn=mо, наявна негативна інформація стосовно ОСОБА_1 .

2. Інформація стосовно ОСОБА_1 в наданих на дослідження фрагментах висловлювань, що міститься у:

1) відеозаписі, опублікованому 02.04.2022 о 16:01 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , виражена у формі:

А) фактичних тверджень (що можуть бути спростовані або підтверджені) стосовно того, що

- ОСОБА_1 звинуватив голову сільської ради с. Плиски й самооборону села в крадіжці товару з його магазину («… наш меценат … звинуватив мене і самооборону в тому, що ми обікрали, нібито, його магазин.»);

- ОСОБА_1 протягом довготривалого часу приховував податки й обдурював державу («…як ця людина… жила, приховуючи все життя податки і обдурюючи державу.»);

- ОСОБА_1 втік із села Плиски («Ну, в принципі, він зараз і втік.»);

- ОСОБА_10 робила заяву щодо перебування у будинках, які належать ОСОБА_1 , вимушено переміщених осіб («Голова Борзнянської громади ОСОБА_10 активно розповсюджувала інформацію, що ...у будівлях ОСОБА_3 в селі Плиски розміщені внутрішньо переміщені особи.»);

- представники ОСОБА_1 повідомляють про те, що забезпечують харчуванням й іншими благами вимушено переміщених осіб в селі Плиски «…представники ОСОБА_5 говорять, що харчують і забезпечують внутрішньо переміщених осіб є селі Плиски»);

б) оцінного (оціночного) судження, яке транслює суб`єктивне ставлення адресанта мовленнєвих повідомлень до того, що він повідомляє, і в основі якого оцінка діяльності ОСОБА_1 як підлої («…наш меценат пішов на таку підлість…»);

в) припущень (які вказують на неточний, попередній характер інформації) стосовно того, що:

- ОСОБА_1 може приховувати незаконні схеми ведення бізнесу («...під прикриттям благої мети - розвитку дитячого спорту, кимось можуть приховуватись незаконні схеми організації власного бізнесу»);

- представники ОСОБА_1 можуть говорити неправду про те, що надають харчування вимушено переміщеним особам у селі Плиски, з метою списання гуманітарної допомоги й самореклами («...а кого ж тоді, нібито, харчують, одягають і опікають наші знані меценати?», «Чи це привід комусь просто списувати гуманітарку і «піаритись» на болючій темі? »);

2) відеозаписі, опублікованому ІНФОРМАЦІЯ_10 о 12:53 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням

ІНФОРМАЦІЯ_11 , виражена у формі:

а) фактичних тверджень (що можуть бути спростовані або підтверджені) стосовно того, що ОСОБА_1 :

- погрожував співробітникам сільської ради с. Плиски й вимагав у них ключі від будинків («Не потрібно погрожувать працівникам сільської ради, щоб вони віддали ключі від їхніх будинків.»);

- залякує мешканців села Плиски й голову сільської ради через свою власність («В цей час ви тероризуєте знову мене і село за свої землі і за свої усі будинки чи за свої готелі.»);

б) оцінних (оціночних) суджень, які транслюють суб?єктивне ставлення адресанта мовленнєвих повідомлень до того, що він повідомляє, і в основі яких оцінка:

- діяльності ОСОБА_1 як неспокійної й роздуми стосовно його бажань (« ОСОБА_21 не йметься, йому й далі хочеться тримати все під своїм контролем.»);

- певних дій ОСОБА_1 як хвилювання («Не потрібно хвилюватися за невитребувані паї. Не потрібно хвилюватися за землю ...»);

- ОСОБА_1 як корисливої людини («Я не знаю, як це можна буть такою людиною меркантильною...»);

- будь-яких дій, за які береться ОСОБА_1 , як таких, що зникають, щезають, гинуть («Ви не «замітили», що все, що Ви робите, все йде «прахом».»);

в) вимоги (побажання, прохання, висловленого так, що не припускає заперечень) до ОСОБА_1 припинити зачіпати мешканців села співробітників сільської ради («Та заберіть Ви все його звідси та залиште всіх у спокої нарешті!»);

г) поради (пропозиції, вказівки, як діяти в яких-небудь обставинах, повчання) ОСОБА_1 зазнатися в своїх гріхах на сповіді («Так от задумайтеся, підіть до Бога повайтеся в усіх своїх гріха....);

д) прохання до ОСОБА_1 припинити зачіпати мешканців села, голову сільської ради і ії співробітників (« і залишіть у спокої, будь ласка, громаду, мене і працівників сільської ради.»);

3) текстовому дописі від 02.05.2022 під заголовком «ШАНОВНІ ЖИТЕЛІ ПЛИСКІВСЬКОЇ ТГ» за посиланням

https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=370339&іd=38005&sfnsn=mо, виражена у формі:

а) фактичних тверджень (що можуть бути спростовані або підтверджені) стосовно того, що ОСОБА_1 :

- не встиг вивезти всі продукти з магазину до приходу російської армії й надав дозвіл передати ті продукти, що залишились, бідним мешканцям сільської громади («Особи, яка перед приходом окупантів на нашу українську землю, не встигла вивезти всі продукти з магазину, але активно намагалась. Надавши дозвіл передати нужденним жителям громади залишки продуктів з магазину, які просто вже не встигали вивозити, бо ворог був на під?їзді до села.»);

- потім звинуватив представників самооборони села й голову сільської ради, які перевезли залишки товару з магазину до приміщення сільської ради, в крадіжці, через що їх переслідує прокуратура («Наших відважних хлопців переслідують, і не за діло, а через примху. Примху особи нам всім відомої.»; «Ця особа - ОСОБА_1 . З його ініціативи нашу добровільну самооборону тепер переслідує прокуратура за ось цей збережений мішок цукру, який тут залишився як резерв останньої надії на випадок тривалої окупації.»; «…наразі відкрите кримінальне провадження проти мене...»);

- вдається до шантажування голови сільської ради, погрожуючи тим, що спалять її будинок, заберуть особистий автомобіль, а також обіцяючи забрати заяву й закрити кримінальне провадження проти неї, якщо вона встане перед ним на коліна й попросить вибачення («...бажання Голиці «продавити» мене цим шантажем, (що мені спалять будинок, заберуть особисту машину, наразі відкрите кримінальне провадження проти мене і щоб ОСОБА_8 разом з своєю подругою забрав заяву та передав мені, щоб я стала перед ним на коліна і просила вибачення, та за що я не знаю...»);

б) оцінних (оціночних) суджень, які транслюють суб?єктивне ставлення адресанта мовленнєвих повідомлень до того, що він повідомляє, і в основі яких оцінка:

- того, що ОСОБА_1 надав згоду віддати бідним залишки товару з магазину, як його міркування, що цей товар все одно вже не повернути («Фактично, особа рахувала товар майже втраченим.»);

- поведінки ОСОБА_1 , як його міркування, що він є найголовнішим у селі Плиски і всі мають йому коритися (« ОСОБА_6 , вочевидь, вважає Плисківську громаду його особистою вотчиною, де закон - ніщо, а його слово - все!»);

- ОСОБА_1 як корисливої людини («Я не знаю, як це можна буть такою людиною меркантильною…»);

- висунутих М.М. Голицею обвинувачень проти неї і територіальної оборони, як безглуздих наклепів («Моє переконання - наші захисники, наші хлопці заслуговують лише поваги, підтримки, подяки, але аж ніяк не переслідувань за вигадані, абсурдні наклепи.»).

3. У наданих на дослідження фрагментах висловлювань, що містяться у:

- відеозаписі, опублікованому 02.04.2022 о 16:01 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 ;

- відеозаписі, опублікованому 06.04.2022 о 12:53 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням

ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

- текстовому дописі від 02.05.2022 під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за посиланням

ІНФОРМАЦІЯ_13 , наявні мовні засоби, що мають принизливу форму (характер).

Мовні засоби, виражені у брутальній чи непристойній формі, в досліджених мовленнєвих повідомленнях відсутні.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частина перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).

Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частини 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68 Конституції України).

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Стаття 275 ЦК України передбачає, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Згідно із частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її честі, гідності та ділової репутації.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності а честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина 1 статті 277 ЦК України).

Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Таким чином, у даній категорії справ позивачу першочергово слід довести сам факт поширення інформації, а потім встановити та вказати у позові автора інформаційного матеріалу - особу, яка його поширила, а також власника веб-сайту, на якому розміщений інформаційний матеріал.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

У разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Доменне ім`я facebook.com є приватним доменним іменем другого рівня в домені соm, який є загальним доменом верхнього рівня. Доменне ім`я facebook.com не відносяться до українського сегменту Інтернет. Адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється.

Відповідно до пункту 16 частини 1 статті 1 Закону України "Про авторське право та суміжні права" власник веб-сторінки - особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та яка управляє та/або розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки. Власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо власник веб-сторінки володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею.

Тобто законодавець окремо вирізняє власника веб-сайту (у даному випадку соціальної мережі) та власника веб-сторінки (акаунту), і це стосується й відповідальності за розміщення інформації в соціальних мережах.

Таким чином, пред`являючи вимоги до певної особи та визначаючи її відповідачем у цій категорії справ, позивач має надати докази ідентифікації особи, яка буде відповідати за порушення його права та довести приналежність акаунту у соціальній мережі тій чи іншій фізичній особі.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 грудня 2021 року (справа № 310/6999/19-ц, провадження N 61-14120св21), від 01 червня 2022 року (справа № 607/19370/20, провадження N 61-21309св21) та від 21 червня 2023 року (справа № 201/9683/18, провадження № 61-3011св23).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 є належним відповідачем у даній справі, саме нею опублікувані оспорювані дописи на власній сторінці у мережі Facebook з іменем « ОСОБА_22 », що встановлено постановою Чернігівського апеляційного суду від 12.09.2023 у справі №730/628/22, яка набрала законної сили, та не потребує доведення.

З огляду на викладене, посилання відповідачки в апеляційній скарзі на те, що вона спірні відеозвернення та допис не викладала, а сторінка, на якій вони викладені, їй не належить, не заслуговують на увагу.

Проте колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскаржувані висловлювання відповідачки виражені у формі фактичних тверджень, що можуть бути спростовані або підтверджені, та мають для позивача негативний, образливий характер, з огляду на таке.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві (стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року).

Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року у справі №200/20351/18 (провадження № 61-21258св19) вказано, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (частина перша та друга статті 30 Закону України «Про інформацію»).

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження щодо позивача. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності. Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що в спірних відеозверненнях та дописі містяться оціночні судження, критика позивача з боку відповідача.

Так, районним судом визнано недостовірною та такою, що порушує честь, і гідність і шкодить діловій репутації позивача інформацію, що міститься у відеозверненні, викладеному 02.04.2022 о 16:01 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » наступного змісту: «Наш меценат пішов на таку підлість і звинуватив мене та самооборону в тому, що ми обікрали, нібито, його магазин...», «...Як ця людина жила все життя, приховуючи податки і обдурюючи державу? Ну, в принципі, він зараз і втік..», «...Голова Борзнянської громади ОСОБА_10 активно розповсюджувала інформацію, що… у будівлях ОСОБА_3 в селі Плиски розміщені внутрішньопереміщені особи...» та «…представники ОСОБА_5 говорять, шо харчують і забезпечують внутрішньопереміщених осіб в селі Плиски…».

Апеляційний суд констатує, що відповідачем вжито слово «підлість», яке є суто оціночним судженням відповідача, характеризує особу виключно зі сторони ОСОБА_2 та транслює її суб`єктивне ставлення до ОСОБА_1 . У висловлюванні міститься слово «нібито», яке, вказує на неточність, припущення про можливі протизаконні дії, а не їх пряма констатація.

З конструкції вислову «Як ця людина жила все життя, приховуючи податки і обдурюючи державу?» вбачається, що воно не є твердженням викладене у формі запитання, яке ставить відповідачка до своїх глядачів, запитання не може бути визнане таким, що порушує честь і гідність та ділову репутацію особи. Фраза «обдурюючи державу» є виключно суб`єктивною оцінкою відповідачки, так як встановити факт обманювання держави неможливо.

Твердження «...Голова Борзнянської громади ОСОБА_10 активно розповсюджувала інформацію, що… у будівлях ОСОБА_3 в селі Плиски розміщені внутрішньопереміщені особи...» та «…представники ОСОБА_5 говорять, шо харчують і забезпечують внутрішньопереміщених осіб в селі Плиски…» не містять критики чи зневажливого ставлення до ОСОБА_1 та жодним чином не зачіпають його честь та гідність, а також не можуть впливати на авторитет і статус його особи.

У відеозверненні, викладеному 06.04.2022 о 12:53 під назвою «!!!У НАС УВІРВАВСЯ ТЕРПЕЦЬ!!!», районним судом визнано недостовірною та такою, що порушує честь, і гідність і шкодить діловій репутації позивача інформацію наступного змісту: «Не потрібно погрожувати працівникам сільської ради, щоб вони віддали ключі від їхніх будинків...», «В цей час ви тероризуєте знову мене і село за свої землі, і за свої усі будинки чи за свої готелі.»

Так, на думку апеляційного суду, дані фрази є вирваними з контексту всього допису, вони мають оцінюватися в загальному контексті поданої інформації. У даному відеозверненні відповідачка виражає своє критичне ставлення, свою оцінку подій, які відбуваються в селі Плиски. Дані висловлювання є зверненням до позивача, а не констатацією певних фактів.

У текстовому дописі ОСОБА_2 від 02.05.2022 під заголовком «ШАНОВНІ ЖИТЕЛІ ПЛИСКІВСЬКОЇ ТГ» судом першої інстанції визнано недостовірною та такою, що порушує честь, і гідність і шкодить діловій репутації позивача інформацію наступного змісту: «Особа, яка перед приходом окупантів на нашу українську землю, не встигла вивезти всі продукти з магазину, але активно намагалася. Надавши дозвіл передати нужденим жителям громади залишки продуктів з магазину, які просто вже не встигали вивозити, бо ворог був на під`їзді до села.», «... Наших відважних хлопців переслідують, і не за діло, а через примху. Примху особи нам всім відомої.», «Ця особа - ОСОБА_1 . З його ініціативи нашу добровільну самооборону тепер переслідує прокуратура за ось цей збережений мішок цукру, який тут залишився як резерв останньої надії на випадок тривалої окупації.», «…бажання ОСОБА_7 «продавити» мене цим шантажем, що мені спалять будинок, заберуть особисту машину, наразі відкрите кримінальне провадження проти мене і щоб ОСОБА_8 разом з своєю подругою забрав заяву та передав мені, щоб я стала перед ним на коліна і просила вибачення, та за що я не знаю...»,

ОСОБА_13 «Особа, яка перед приходом окупантів на нашу українську землю, не встигла вивезти всі продукти з магазину, але активно намагалася. Надавши дозвіл передати нужденим жителям громади залишки продуктів з магазину, які просто вже не встигали вивозити, бо ворог був на під`їзді до села.» не містить негативного змісту. Констатація факту, що особа вивозила продукти, які є його власністю, не указують на протиправність поведінки.

Зміст, подача та характер використаних слів у висловлюваннях «... Наших відважних хлопців переслідують, і не за діло, а через примху. Примху особи нам всім відомої.» «Ця особа - ОСОБА_1 . З його ініціативи нашу добровільну самооборону тепер переслідує прокуратура за ось цей збережений мішок цукру, який тут залишився як резерв останньої надії на випадок тривалої окупації.», вказують на те, що ОСОБА_2 виражає власну, суб`єктивну думку. Відповідачкою використано слово «примху», яке характеризує критичне ставлення до даної ситуації, проте не містить конкретного звинувачення. Як зазначає відповідачка в апеляційній скарзі, в даній фразі вона розкриває її особисте ставлення до позивача, яке ґрунтується на її особистому досвіді, з чим колегія суддів.

Інформація: «…бажання Голиці «продавити» мене цим шантажем, що мені спалять будинок, заберуть особисту машину, наразі відкрите кримінальне провадження проти мене і щоб ОСОБА_8 разом з своєю подругою забрав заяву та передав мені, щоб я стала перед ним на коліна і просила вибачення, та за що я не знаю...», надана суто в контексті поглядів ОСОБА_2 на відносини, що склалися між сторонами. Відповідачкою використано в переносному значенні слово «продавити», що вказує на можливий вплив та саме суб`єктивне ставлення відповідачки до позивача.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що оспорювані позивачем висловлювання є вирваними з контексту всієї публікації, вони є виключно критикою діяльності, оцінкою його дій та дій деяких інших осіб.

Визнаючи недостовірною інформацію у вигляді певних речень із публікацій та спростовуючи їх, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що суд повинен урахувати, оцінити зміст й направленість всієї публікації (її контекст). Тому не слід одне речення "виривати" із контексту всієї публікації при його спростуванні.

За викладених обставин, дослідивши відеозаписи від 02.04.2022 та 06.04.2022 та текстовий допис від 02.05.2022, викладені ОСОБА_2 , в їх сукупності, оцінивши зміст кожного з відео та допису, апеляційний суд приходить до висновку, що в оскаржуваних відеозаписах та публікації містяться виключно оціночні судження відповідачки.

З огляду на зміст та направленість в цілому кожної з оскаржуваних публікацій апеляційний суд не вбачає в них інформації, яка порушує честь і гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 .

При цьому судом апеляційної інстанції не береться до уваги висновок експерта № 467/23 від 24.11.2023 за результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення.

Відповідно до п. 1.2.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень семантико-текстуальною експертизою вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних у наданих на дослідження текстах або усних повідомленнях (за їх текстовими відтвореннями), їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в них (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, не пов`язаних із встановленням фактичних даних про автора.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ч. 1 ст. 110 ЦПК України).

Поняття "Оціночні судження" міститься у статті 30 Закону України "Про інформацію", а відтак тлумачення цього поняття є питанням права, які суд повинен вирішувати самостійно.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції N 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод у рішеннях "Газета "Україна-центр" проти України", "Нікула проти Фінляндії", "Яновський проти Польщі" та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян.

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 є публічною особою, а тому ступінь його критики є значно вищим.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 - український підприємець і футбольний функціонер, заслужений юрист України, співзасновник та керівник Футбольного клубу «Єдність» (місцезнаходження у с. Плиски Борзнянського району Чернігівської області), депутат Київської міської ради 22, 23, 24 і 25 скликань. Нагороджений орденом «За заслуги» II і III ступенів, медаллю «В пам`ять 1500-річчя Києва», Почесними грамотами Кабінету Міністрів України, Верховної Ради України.

Із відповіді № 619804 від 31.05.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 є представником Фермерського господарства «ПЛИСКІВСЬКЕ».

З огляду на вищевикладене, не заслуговує на увагу посилання позивача у відзиві на те, що ОСОБА_1 він не відіграє жодної ролі в суспільному житті.

Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням обставин справи, публічності позивача та контексту всієї поширеної інформації щодо нього, поширена інформація не містить безспірних тверджень про достовірні факти, а ґрунтувається на інформації, що містить оціночні судження і стосується критики особи та дій позивача.

При цьому не можуть бути спростовані думки, які виражені мовними засобами, зокрема, вживанням гіпербол, алегорій, сатири.

Отже, позивач не довів факт поширення про нього недостовірної інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, встановивши, що оскаржувані ОСОБА_1 відео звернення та допис не містять недостовірної інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди за поширення інформації, що є неправдивою та недостовірною, принижує честь і гідність ОСОБА_1 , завдає шкоди його діловій репутації, оскільки такі вимоги є похідними.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19.01.2024 скасуванню з відмовою у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи зазначене, на користь відповідача з позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції у сумі 2 616,90 грн, оплата яких підтверджена квитанцією (а.с. 29).

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2024 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 616 (дві тисячі шістсот шістнадцять) грн 90 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст складено 05 червня 2024 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко