Провадження № 2/0203/641/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
20 березня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
за участі секретаря Шаблі О.І.,
розглянувши у спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
У грудні 2023 року позивач вперше, через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 12 серпня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя не має дітей, однак сімейне життя з відповідачем перестало складатись через те, що кожен подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, спроби зберегти сім`ю та шлюб виявилися безрезультатними, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, внаслідок чого тривалий час сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року зазначену позовну заяву передано за підсудність до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2024 року справу розподілено судді Колесніченко О.В.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2024 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, остання, за відсутності обмежень у повноваженнях, 30 січня 2024 року на електронну пошту суду подала заяву про розгляд справи за її та відповідача відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні.
У зв`язку з відсутністю поштового обігу з містом Маріуполем Донецької області, де зареєстрований відповідач, і що знаходиться на тимчасово окупованій та, відповідно, непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Інших відомостей про місцезнаходження відповідача та його роботи суду позивачем не повідомлялося, а як внутрішньо переміщена особа - відповідач згідно даних Мінсоцполітики України не зареєстрована.
Відзив відповідачем не подавався.
В той же час, 02 лютого 2024 року на електронну пошту суду за вх. № ЕП-878 від адресата « ОСОБА_2 » з електронної скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », без засвідчення електронним підписом, надійшла скан-копія заяви від імені ОСОБА_2 про розгляд справи за відсутності останньої, де також зазначено, що ОСОБА_2 не заперечує проти позову.
Натомість, суд не приймає до уваги зазначену заяву, з огляду на те, що жодних доказів підписання відповідачем ОСОБА_2 заяви кваліфікованим електронним підписом, що може ідентифікувати особу відповідача вказаний електронний лист не містить. Окрім цього, на вищевказану електронну пошту відповідачу судом надсилалися повістки про виклик до суду, проте такі залишені поза увагою відповідачем.
За таких обставин, з урахуванням відсутності заперечень позивача за правилами ст.ст. 280, 287, 288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 12 серпня 2006 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 559, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 12 серпня 2006 року, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 14).
Від шлюбу сторони дітей не мають.
Сімейне життя не склалося через те, що кожен подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, спроби зберегти сім`ю та шлюб виявилися безрезультатними, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, внаслідок чого тривалий час сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть.
Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін.
Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих та зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу, ухилення відповідача від явки до суду, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.
Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотав, тому судові витрати з відповідача не стягуються.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 12 серпня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 559 - розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишити без змін.
Відповідач вправі подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення підписане 20 березня 2024 року і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, а так само відповідачем - з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя О.В. Колесніченко