ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/691/23Головуючий у 1-й інстанції Митражик Е.М
Провадження № 22-ц/817/231/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши у письмовому провадженні, без виклику сторін, цивільну справу № 596/691/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року, ухваленого суддею Митражик Е.М., повний текст якого складено 28 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

у травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування вимог посилається на те, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08.11.2016 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. У шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею в с.Крогулець. В Гусятинському відділі ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Гусятинським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На даний момент її матеріальне становище погіршилось, оскільки вона утримує дитину з періодичних та нестабільних доходів, дитина росте, то ж її потреби на даний час також зросли. Розмір аліментів в 1000,00 грн. є мізерним та недостатнім для утримання дитини. Відповідач перебуває на військовій службі за контрактом, тому його матеріальне становище значно покращилося.

На підставі наведеного, просить змінити визначений рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.08.2018 року спосіб стягнення аліментів, а саме, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів - задоволено.

Змінено спосіб стягуваних аліментів, визначений заочним рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 серпня 2018 року у цивільній справі № 596/601/18.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, або змінити в частині розміру стягуваних аліментів, зменшивши із 1/4 на 1/6 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що позивачка належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів та станом на день звернення до суду з даним позовом. Позивачкою не надано доказів, які б свідчили про значне покращення його матеріального становища та про збільшення витрат на утримання неповнолітнього сина.

Мотивує тим, що позивачка повинна була довести насамперед наявність у нього відповідного доходу та довести і інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені ч.1 ст.182 СК України. Посилання її на покращення майнового стану у зв`язку з несенням військової служби є припущенням, а на припущеннях суду неприпустимо ухвалювати рішення.

Посилається на те, що доводи позивачки з приводу зміни стягнення аліментів у зв`язку із зростом споживчих цін на життя в Україні є необґрунтованими, оскільки законодавче збільшення гарантованого мінімального розміру аліментів має застосовуватись в силу положень закону та не є підставою для ухвалення нового судового рішення про збільшення розміру аліментів. Тривале зростання цін не потребує звернення отримувача аліментів до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено механізм індексації розміру аліментів, визначеного судом. Окрім того, позивачка не зверталась до державної виконавчої служби із заявою щодо проведення індексації аліментів.

Також зазначає, що у нього є малолітній син від другого шлюбу та на даний час дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, який потребує лікування та якого він зобов`язаний утримувати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що всі заперечення скаржника на позиції суду першої інстанції носять формальний характер.

Зазначає, що з часу присудження аліментів в розмірі 1000 грн її матеріальне становище погіршилось, тому такий розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини. Водночас матеріальне становище відповідача, який перебуває на військовій службі значно покращилось, збільшились його доходи, що є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

На її переконання, посилання апелянта на народження ще одної дитини є переслідуванням ним своїх власних інтересів та шкодить їх спільній дитині, сину ОСОБА_4 , який також хворіє та потребує додаткових витрат на оздоровлення та дослідження стану здоров`я, що підтверджується консультативним висновком алерголога від 22.09.2023 року, виданим КНП Київський міський дитячий діагностичний центр.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та змінюючи спосіб стягнених аліментів, який визначений заочним рішенням Гусятинського районного суду від 20 серпня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що покращився матеріальний стан платника аліментів та з віком збільшилися потреби неповнолітньої дитини сторін і тому розмір аліментів в сумі 1000,00 гривень є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується, оскільки він є мотивованим і ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (справа №596/2096/16-ц), шлюб між сторонами розірвано (а.с.8) .

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21 лютого 2014 року, виданого Крогулецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.7).

Заочним рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини (справа №596/601/18), вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с.Коцюбинці, Гусятинського району Тернопільської області на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с.Крогулець, Гусятинського району Тернопільської області, аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19-20).

З витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №18 від 24.04.2023 року, виданого старостинським округом села Крогулець Васильковецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, слідує, що до складу сім`ї ОСОБА_2 входять: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Постановою головного державного виконавця Гусятинського РВДВС Головного територіального управління юстиції ТУЮ у Тернопільській області від 03.12.2018 року відкрито ВП № 57828354 по примусовому виконанню виконавчого листа №596/601/18, виданого Гусятинським районним судом Тернопільської області від 26.11.2018 року (а.с.21).

Як на підставу позовних вимог, позивачка посилалася на те, що наявні підстави для зміни як розміру, так і способу стягнення аліментів, визначеного заочним рішенням Гусятинського районного суду від 20 серпня 2018 року, оскільки її матеріальне становище погіршилось, у неї нестабільні доходи та зросли потреби на утримання дитини, а у відповідача матеріальний стан покращився, оскільки він призваний на військову службу, отримує регулярні виплати.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм Сімейного кодексу України, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини" та ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі" ).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Зі збільшенням віку дитини, вона природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів (2018 рік) істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у загальноосвітній школі І-ІІ ступенів села Крогулець у 2 класі.

Відповідно до довідки №28 від 28.09.2023 року, виданої сімейним лікарем амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Васильківці, Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Крогулець, Чортківського району Тернопільської області, часто хворіюча дитина (часті ГРВІ, РРЗ, фарингіт, аденоїди І-ІІ ступеня), алергічний риніт, атопічний дерматит потребує дообстеження та лікування. В`ялопротікаючий хронічний ентороколіт, дуоденіт потребує дообстеження з подальшим лікуванням (а.с.12).

Відповідач перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_7 з 26.02.2022 року, що стверджується довідкою №67 від 20.07.2023 року (а.с.52), відповідно має стабільний дохід.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум у 2023 році на місяць складав: для дітей віком до 6 років - 2272 грн; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн.

Отже, суд першої інстанції встановивши, що відповідач є працездатним, перебуває на військовій службі, відомості про незадовільний стан здоров`я чи наявність на його утриманні непрацездатних осіб відсутні, дитина стала дорослішою, відповідно змінилися витрати на її утримання, тому дійшов правильного висновку, змінивши спосіб стягнених аліментів з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частку всіх видів заробітку.

Таким чином, колегії суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір та спосіб стягнення аліментів відповідає принципам розумності та справедливості, враховує інтереси неповнолітньої дитини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачкою не надано доказів, які б свідчили про значне покращення його матеріального становища та про збільшення витрат на утримання сина висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки відповідач призваний на військову службу, відповідно отримує регулярні виплати, а вік дитини змінився, відповідно змінилися і витрати на її утримання.

Крім того, саме відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує свої заперечення, а також його неможливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Доказів свого майнового стану чи сімейного суду першої інстанції відповідач не надав.

А доводи в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції наявності у платника аліментів іншої новонародженої дитини та дружини, яка доглядає за дитиною, колегія суддів взяти до уваги не може, оскільки відповідач мав можливість подати вказані докази в суд першої інстанції, однак цього не зробив і не заявив клопотання в апеляційній скарзі про долучення вказаних доказів щодо одруження та народження другої дитини.

Також відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 встановлено, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Адже, позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (висновки Верховного Суду викладені у постанові від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20).

У § 54 рішення ЄСПЛ від 7 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі "М.С. проти України" йдеться про визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Крім того, відповідач не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив його клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням на військовій службі є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що Полтавське зональне відділення Військової служби правопорядку, в якому проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стимулювання збройної агресії Російської Федерації на території України.

Так, у наявній в матеріалах справи довідці зазначено, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_7 , будь-які дані про те, що відповідач залучений до виконання завдань у зоні бойових дій відсутні ( а.с.52).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано не вбачав підстав для зупинення провадження у справі.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на відповідача в межах ним понесених.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Судові витрати по справі покласти на відповідача в межах ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Постанова складена 21 лютого 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома