Справа №175/147/24
Провадження №2/175/20/24
У Х В А Л А

10 січня 2024 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів на підставі розписки,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду за позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів на підставі розписки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2024 вищезазначену позовну заяву розподілено до провадження судді Бойко О.М.

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Відповідно норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Згідно позову позивач зазначає відповідачами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з довідки наданої до суду зареєстроване місце проживання відповідачів є Дніпровський район Дніпропетровської області.

Проте, як вбачається з матеріалів позовної заяви, про стягнення грошових коштів на підставі розписки, предметом спору є повернення коштів за нерухоме майно, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Тобто, фактично предмет спору є похідним із угоди, яка стосувалась нерухомого майна, що розташоване не у межах колишнього Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Частина 1 статті 30 ЦПК України передбачає, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Оскільки, зі змісту позовної заяви, вбачається, що для сторін фактично ця розписка була договором купівлі-продажу нерухомого майна, що також можливо підтвердити тим, що є відповідна нотаріальна довіреність на право користування нерухомим майном відповідачем, то предметом спору є саме нерухоме майно, а отже за змістом ст. 30 ЦПК України повинно розглядатись за правилами виключної підсудності за місцем розташування нерухомого майна.

Позивач не надав жодного належного обґрунтування, чому його позовна заява повинна розглядатись Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, а тому, керуючись нормами ст. 30 ЦПК України, справа підлягає розгляду за місцезнаходженням нерухомого майна.

За таких обставин, при вирішенні питання про відкриття провадження по справі суд керуючись вимогами щодо підсудності, вважає за доцільне направити позовну заяву за підсудністю до належного суду.

Оскільки місце знаходження нерухомого майна не в Дніпровському районі Дніпропетровської області, дана справа згідно положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України, не підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Ураховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, з метою розгляду справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, суд приходить до висновку про необхідність направити за підсудністю матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів на підставі розписки до Петриківського районного суду Дніпропетровської області (51800, Дніпропетровська обл. смт. Петриківка, вул. Леваневського, 19).

Керуючись статтями 30, 31, 32, 187, 260, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів на підставі розписки направити за підсудністю до Петриківського районного суду Дніпропетровської області (51800, Дніпропетровська обл. смт. Петриківка, вул. Леваневського, 19).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Бойко О.М.