Справа № 137/1326/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2024 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голота О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради Вінницької області про скасування рішення органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Хмільницької міської ради Вінницької області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, в якому зазначає, що 19 жовтня 2012 року між Літинською районною державною адміністрацією та її чоловіком ОСОБА_2 було укладено Договір оренди земельної ділянки №23 площею 10,398 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:000:0357, розташованої за межами населеного пункту с. Теси, урочище "Хмельницький шлях" Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області. Згідно із досягнутими умовами, а саме п.8 та п.15 Договору, договір укладено на 10 років та в оренду передано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер і позивач прийняла спадщину в межах строку встановленого законом після його смерті.

У зв`язку з цим, 23 червня 2021 року між нею та відповідачем Хмільницькою міською радою було укладено угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки укладеного 19 жовтня 2012 року № 23 між Літинською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 , зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обмежень, номер запису про інше речове право 6463633 від 25.07.2014.

Вказана угода є невід`ємною частиною договору оренди.

Витягом з ДРПП на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 09.07.2021, визначено дату закінчення дії договору 19.10.2022 року. Зважаючи на це, до закінчення терміну дії договору, позивач зверталась до Хмільницької міської ради з наміром продовжити договір оренди. Однак їй було повідомлено, що жодних заяв та документів подавати не потрібно і в зв`язку з військовим станом, договір буде продовжено автоматично терміном на один рік у відповідності до ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану".

18.08.2023 позивач зверталась до відповідача з листом-повідомленням, в якому просила розглянути можливість укладення з нею додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 19.10.2012 року №23 на новий строк або договору оренди у порядку визначеному ст. 32-2, 33 ЗУ "Про оренду землі".

Позивач отримала відповідь на свій лист - рішення Хмільницької міської ради Вінницької області №2038 від 08.09.2023 р. "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 ", відповідно до якого її було відмовлено у поновленні договору оренди землі (щодо продовження терміну дії).

У вказаній відмові не було жодного обгрунтування такій відмові, тому позивач вважає дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню і змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 23.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) та надано відповідачу строк для подання відзиву.

05.12.2023 до суду надійшов відзив Хмільницької міської ради Вінницької області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати залишити за позивачем.

У відзиві зазначають, що між Хмільницькою міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №23 від 19.10.2012 року (зі змінами) на земельну ділянку площею 10,398 га, кадастровий номер :01:000:0357, розташованої за межами населеного пункту с. Теси, урочище "Хмельницький шлях" Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області.

Вказаний договір, після закінчення його терміну дії, а саме 19.10.2022 вважати припиненим відповідно до копії рішення 47 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання від 08.09.2023 р. враховуючи рішення 37 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання №1549 від 20.01.2023 року "Про не поновлення договорів оренди земельних ділянок сільскогосподарського призначення, вільних від забудови, за межами населених пунктів Хмільницької територіальної громади"

ОСОБА_1. було повідомлено про прийняте рішення щодо відмови у поновленні договору оренди землі на новий строк.

Відповідно до ч.1 ст. 126-1 Земельного Кодексу України, умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорах оренди землі державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача земельною ділянкою, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

Тобто, у випадку розташування на земельній ділянці комунальної власності будівлі чи споруди, на яку набуто право власності, а земельна ділянки під ним перебуває в оренді, то у такому випадку відсутня заборона про зазначення в договорі оренди умов про його поновлення.

За таких підстав, як розпорядник земель, Хмільницька міська рада не має волевиявлення поновлювати договір оренди землі із ОСОБА_1 , оскільки має намір розпоряджатися своїм майном на більш сприятливих умовах та на власний розсуд.

12.12.2023 до суду надійшла відповідь на відзив позивача ОСОБА_1 , в якій вважають твердження відповідача безпідставними, необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, у відповідача не було заперечень щодо зміни орендної плати та інших істотних умов договору, тому права орендаря на користування земельною ділянкою повинні бути продовженні на змінених умовах.

Відповідно до ч.4 ст. 33 ЗУ України "Про оренду землі" при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Відповідач приймаючи відповідне рішення, не обгрунтував його. Крім того, жодних зауважень стосовно дотримання позивачем порядку та процедури для поновлення спірного договору оренди землі чи змісту поданих позивачем документів у відповідача не було, власних зауважень чи пропозицій стосовно необхідності зміни істостних умов спірного договору оренди землі відповідач не висловлював та не надсилав позивачеві.

Крім того, позивач скористалась своїм переважним правом на поновлення Договору оренди землі, надіславши 18 серпня 2023 лист-повідомлення до Хмільницької міської ради, в якому просила розглянути можливість укладення з нею додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 19.10.2012 року №23 на новий строк або договору оренди у порядку визначеному ст.32-2, 33 ЗУ "Про оренду землі" та ст. 126-1 ЗК України. В обгрунтування істотних умов, вона повідомляла, що у зв`язку з підвищенням цін і тарифів, зміною коєфіцієнтів індексації, визначених законодавством, зміною нормативної грошової оцінки землі, позивач не заперечувала щодо встановлення орендної плати у розмірі 4000 грн. за оренду земельної ділянки угіддя пасовища.

Направлення 08.09.2023 відповідачем до закінчення строку дії договору оренди рішення про небажання поновлювати договір оренди не створює будь-яких прав та обов`язків для сторін у розумінні ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Механізм передбачений ч.6 ст. 33 ЗУ "Про оренду земі" на відміну від механізму передбаченого ч.2-5 ст.33 цього Закону, не передбачає обов`язку орендаря направляти орендодавцю будь-яке повідомлення про намір поновити договір оренди, зокрема лист-повідомлення з проектом додаткової угоди. Орендарю достатньо просто користуватися земельною ділянкою після строку договору оренди.

За таких підстав, вважає рішення Хмільницької міської ради Вінницької області №2038 від 08.09.2023 р. "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 " необгрунтованим та протиправним.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яцищин А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Суду пояснив, що його довірителька має переважне право на поновлення укладення договору оренди з відповідачем, оскільки вона та її сім`я тривалий час користувалися орендованою земельною ділянкою вчасно сплачувала оренду плату, виконала необхідні умови для такого поновлення. Вважає прийняте відповідачем рішення незаконним та таким, що порушує права його довірительки, оскільки вона і надалі продовжує та має намір користуватися вказаною земельною ділянкою, тому просить визнати вказане рішення протиправним та скасувати його як незаконне. Також просить визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі №23 від 19.10.2012 в редакції, яка прописана у позовній заяві. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Представник відповідача Хмільницької міської ради Вінницької області Юрчишин М.В. в судове засідання не з`явився, надіслали до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.14) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії Договору оренди земельної ділянки №23 від 19.10.2012 (а.с.15) укладеної між орендодавцем Літинською районною державною адміністрацією та орендаря гр. ОСОБА_2 судом встановлено, що ОСОБА_3 надано в довгострокове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами села Теси урочище "Хмельницький шлях" Тесівська сільська рада Літинськийц район Вінницька область, кадастровий номер :01:000:0357, загальною площею 10,398 га. Договір укладено на 10 років.

Відповідно до Угоди про внесення змін до договору оренди земелньої ділянки укладеного 19.10.2012 (а.с.20-21) внесено зміни до договору, зокрема орендодавцем вказано "Хмільницька міська рада", орендарем " ОСОБА_1 ".

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.22) за ОСОБА_1 зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 19.10.2012.

Нормативна грошово оцінка вказаної земельної ділянки становить 13205,31 грн, що підтверджується Витягом №НВ-023 (а.с.24).

18.08.2023 на адресу Хмільницької міської ради позивачем ОСОБА_1 (а.с.26-27) було направлено лист-повідомлення, відповідно до якого позивач просить розглянути її заяву на сесії міської ради та розглянути можливість укладення з нею додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 19.10.2012 року №23 на новий строк або договору оренди землі у порядку визначеному ст. 32-2, 33 ЗУ "Про оренду землі" та с.126-1 ЗК України. Про результати розгляду заяви та про прийняте рішення повідомити її письмово.

Відповідно до копії рішення рішення 47 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання від 08.09.2023 р. "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 , (а.с.28) враховуючи рішення 37 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання №1549 від 20.01.2023 року "Про не поновлення договорів оренди земельних ділянок сільскогосподарського призначення, вільних від забудови, за межами населених пунктів Хмільницької територіальної громади" міська рада вирішила відмовити ОСОБА_1 у поновленні договору оренди землі (щодо продовження терміну дії) від 19.10.2012 №23.

Вказаний спір регулюється положеннями Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановленихКонституцією Українита законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами першою-другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Частиною першою статті 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (частина перша статті 207 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина першастатті 638 ЦК України).

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан. Внесенням змін до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення, виконання, зміна, поновлення і припинення договорів оренди землі та набуття права оренди, суборенди земельних ділянок в Україні або окремих її місцевостях, у яких введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням пунктів 27 і 28 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» № 2145-IX від 24 березня 2022 року, який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесено зміни до розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

Відповідно до пп. 1 п. 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України в редакції зазначеного Закону, вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: приватної власності.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» № 2698-IX від 19 жовтня 2022 року, який набрав чинності 19 листопада 2022 року, внесено зміни до розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України в редакції зазначеного Закону під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування; приватної власності.

Аналіз наведених положень ЗК України дає підстави для висновку, що у період із 07 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу. Тобто, законом прямо визначено юридичний факт, з яким закон пов`язує поновлення дії договорів оренди саме без волевиявлення сторін.

Зазначений висновок суду узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року по справі № 563/376/22-ц.

З рішення Конституційного суду України від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001 вбачається, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першоюстатті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, оскільки строк дії договору оренди закінчувався 19 жовтня 2022 року, тому, відповідно до пункту 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, цей договір вважається поновленими на один рік без волевиявлення сторін, тобто до 19 жовтня 2023 року. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості звернутися з відповідною заявою до компетентного суду. Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частинами 1 та 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації у справі. У частинах першій та четвертій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. За змістом статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Так судом встановлено, що 18.08.2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача з листом-повідомленням, який було зареєстровано в управлінні "Центр надання адмінітсративних послуг" Хмільницької міської ради 21.08.2023 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки на території Хмільницької міської територіальної громади.

Відповідачем 08.09.2023 було прийнято рішення на 47 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 , (а.с.28) та враховуючи рішення 37 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання №1549 від 20.01.2023 року "Про не поновлення договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, вільних від забудови, за межами населених пунктів Хмільницької територіальної громади" та відмовлено позивачу ОСОБА_1 у поновленні договору оренди землі (щодо продовження терміну дії) від 19.10.2012 №23. Дане рішення було її направлено до відому.

Приймаючи вказане рішення, у відповідача як розпорядником земель не виникло волевиявлення поновлювати договір оренди землі із ОСОБА_1 , оскільки вони намірені розпоряджатися своїм майном на більш сприятливих умовах та на власний розсуд, а не умовах, які зазначені позивачем в Додатковій угоді. Таким чином, між ними не було досягнуто істотних умов.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем 20.01.2023 на 37 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання №1549 прийнято рішення "Про не поновлення договорів оренди земельних ділянок сільскогосподарського призначення, вільних від забудови, за межами населених пунктів Хмільницької територіальної громади".

Дане рішення було прийняте відповідачем відповідно до норм чинного земельного законодавства, зокрема ч.1 ст. 126-1 ЗК УКраїни де зазначено, що договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів. Умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

Тобто, позивачем при зверненні до уповноваженого органу з листом-повідомленням не може бути встановлено жодних умов, оскільки орендована земельна ділянка є землями сільськогосподарського призначення, зокрема для пасовищ, а тому будь-яких умов щодо поновлення договору позивачем встановлюватися не може, а тому відповідач, Хмільницька міська рада, як власник вказаної земельної ділянки вправі розпоряджатися нею на власний розсуд. Ухвалюючи рішення, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень - тягне за собою протилежний результат. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд вважає, що рішення 47 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання від 08.09.2023 р. "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 ", яким ОСОБА_1 відмовлено у поновленні договору оренди землі (щодо продовження терміну дії) від 19.10.2012 №23 є законним та обгрунтованим, оскільки приймаючи його відповідач керувався рішенням 37 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання №1549 від 20.01.2023 року "Про не поновлення договорів оренди земельних ділянок сільскогосподарського призначення, вільних від забудови, за межами населених пунктів Хмільницької територіальної громади". За таких підстав. суд дійшов висновку про необґрунтованість пред`явлених позовних вимог, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позову. Керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82, 258-265, 268,293,294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради Вінницької області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, відмовити. Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.