04.06.2024 Єдиний унікальний номер 205/859/24
Провадження № 2-о/205/80/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участю секретаря судового засідання Бородавки А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

25.01.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заінтересованою особою визначила Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що є корінною українкою, яка народилася в м.Дніпрі (свідоцтво про народження від ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я « ОСОБА_2 (дівоче прізвище) « ОСОБА_3 »), її батьки, рідні сестри теж є українцями, і вона теж мала паспорт громадянки України, серії НОМЕР_1 , виданий Управлінням МВС України в Дніпропетровській області від 10 березня 2000 року. При зверненні до ПФУ було з`ясовано, що її фото у паспорті було вклеєне коли їй було 44 роки та 3 місяці, а не в 45 років, та у 2020 році вона звернулася до територіального відділу ДМС Новокодацького відділу ДМС, але інспектор знищила її паспорт громадянки України, надавши роз`яснення, що на теперішній час фото до паспорту не вклеюють, а видають ID-картку, у зв`язку з чим вона сплатила послугу з його виготовлення і чекала один місяць, та прийшовши за ID-карткою начальник Новокодацького відділу ДМС ОСОБА_4 зазначив про помилкову видачу її попереднього паспорту, у зв`язку з чим він вважається недійсним, і тепер треба отримати паспорт громадянина росії в посольстві рф в м. Харкові, а потім вже паспорт громадянина України. 24 травня 2021 року вона отримала паспорт громадянина рф, після чого, 25 травня 2021 року звернулась до Новокодацького відділу ДМС для заміни його на український паспорт, але заступник керівника Новокодацького відділу ДМС ОСОБА_5 запропонувала зробити запит до рф на підтвердження її дівочого прізвища. В 2021 р. їй потрібно було пройти авторизацію (ідентифікацію) підтвердження особи в банку для ПФУ, але через те, що паспорту громадянина України вже не мала, її пенсійну картку було заблоковано, і до тепер майже 2 роки вона не отримує своєї заробленої пенсії, відсутні засоби для існування. В липні 2022 року вона отримала лист, з якого дізналася, що можливо було отримати громадянство без отримання паспорту рф виходячи з її територіального походження, тобто право на набуття громадянства України за народженням. До теперішнього часу їй надходять величезні адміністративні штрафи за незаконне перебування на території України з посиланням на ч. ч. 1, 3 ст. 3, ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», також є рішення №2 від 22.02.2023 р. про примусове видворення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства. Таким чином єдиним шляхом отримати громадянство є отримання судового рішення щодо встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки це необхідно їй для отримання паспорта громадянина України, тому просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: визначити (встановити) її належність до громадянства України, як особі, що більше 5 років на законних підставах проживає в Україні і народилась на території України до 24 серпня 1991 р. на території, яка стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України» та надати їй право на набуття громадянства України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2024 року відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересовану особу про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог.

16.02.2024 р. представником заінтересованої особи ОСОБА_5 було направлено до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що умови та порядок встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення та інше, процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано ЗУ «Про громадянство». Відповідно до ст.. 3 ЗУ «Про громадянство України» може бути визнано громадянином України та документовано паспортом громадянина України: - за ч. 1,2,3 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» при підтвердженні фактів: перебування його у громадянстві колишнього СРСР постійного проживання станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року на території України та (або) внесення напису «громадянин України» у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 р. органами внутрішніх справ України; - за ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України», якщо він набув громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Жоден із вищевикладених фактів ОСОБА_1 не підтверджено. ОСОБА_1 документувалася паспортом громадянина України без визначення належності до громадянства України. Разом з цим, громадянка рф ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку з питання оформлення набуття громадянства України до Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зверталася, але її було повідомлено, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, Постановою КМУ від 28.02.2022 зупинено строки надання, крім строків надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації юр. Осіб, фіз.. осіб підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації актів цивільного стану, суб`єктами (особами), що провадять діяльність під час воєнного стану, адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит свідків у судове засідання.

Представник заявника та заявник в судовому засіданні вимоги, викладені в заяві підтримали, просили суд заяву про встановлення факту, а саме встановлення належності ОСОБА_1 до громадянства України, яка проживає та народилась на території України до 24.08.1991 р. та надання право на набуття громадянства України задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про встановлення факту встановлення належності, набуття громадянства України з підстав викладених у письмових запереченнях, просила заяву залишити без розгляду.

В судовому засіданні, під присягу допитані свідкі: ОСОБА_6 (двоюрідна сестра ОСОБА_1 ), ОСОБА_7 (рідна сестра ОСОБА_1 ), які зазначили, що заявниця народилась у м. Дніпрі, після закінчення технікуму у 1977 році виїхала до м. Качканарі де і вийшла заміж. Після смерті чоловіка у 1998 році повернулась у рідне м. Дніпро де і проробила на заводі багато років. Після 1998 року, ОСОБА_1 постійно жила на території Україні у м. Дніпрі.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення сторін по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у м. Дніпропетровську народилась донька - ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний запис №89.

Матеріалами справи № 205/2150/23 (яка була витребувана з архіву суду) підтверджено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_3 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 15 жовтня 1977 року зареєстрували шлюб, про що зроблено запис №347, а прізвище дружини після одруження стало « ОСОБА_12 ».

Крім того, з наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2, який сформовано 17 липня 2021 року, судом встановлено, що 24 січня 1998 року укладено шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , актовий запис №37, де після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_15 », який 17 листопада 1998 року було розірвано, про що складено актовий запис №731, і зазначені відомості також підтверджуються довідкою №476/03-89 від 14 вересня 2004 року відділу реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська Міністерства юстиції України та свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_4 .

З наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України Серії НОМЕР_1 встановлено, що 10 березня 2000 року ОСОБА_1 було видано паспорт Управлінням МВС в Дніпропетровській області, а в паспорті зазначено, її місце народження: Україна, м. Дніпропетровськ та адресу її прописки: АДРЕСА_1 , з 22 травня 1997 року.

Наявний в матеріалах справи дублікат картки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 містить у собі відомості про його дату видачі 20 вересня 2004 року.

Також судом встановлено, що ОСОБА_16 з 19 червня 1997 року по 30 квітня 2010 року працювала у ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод», що підтверджується копіями: трудової книжки НОМЕР_5 , архівною довідкою ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» №16.4/110 від 21 липня 2023 року та особистої архівної справи (карточки) працюючої ОСОБА_16 .

В матеріалах справи також міститься Лист департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР №5/5-321 від 24.11.2023 року, де зазначено про місце реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: АДРЕСА_2 з 22.05.1997 р. по теперішній час.

Окрім того, в матеріалах справи наявна копія паспорта Російської Федерації 51№7176535, який видано 24 травня 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації.

Листом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області за №П-177/6/1201-24 від 26.02.2024 року, повідомлено ОСОБА_1 , щодо її звернення щодо набуття громадянства України за територіальним походженням, наступне. Що неодноразово надавалися роз`яснення щодо подальших дій документування, а саме про те, що вона має право подати клопотання про набуття громадянства за територіальним походженням відповідно ч. 1 ст. 8 Закону та був наданий вичерпний перелік. Та зазначено до п. 24 Порядку, щодо подання необхідного переліку документів. Проте, ОСОБА_1 не надано необхідних документів (документів підтверджуючих факт народження на території України до 24.08.1991 р., копій документів про зміну прізвища або інших персональних даних, копію паспорта громадянина рф з перекладом на українську мову та довідки про відсутність судимості на території країни громадянської належності), тому подана заява та копії документів не відповідають вимогам законодавства про громадянства України та розглянуті, як звернення.

Листом відділу №7 у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області за №П-16/6/1216-24 від 13.03.2024 року, повідомлено ОСОБА_1 , щодо її звернення щодо набуття громадянства України, наступне. Що неодноразово надавалися роз`яснення щодо подальших дій документування, а саме про те, що вона має право подати клопотання про набуття громадянства за народження згідно п.1 ст. 8 ЗУ «Про громадянства України» та був наданий вичерпний перелік. Та зазначено до п. 24 Порядку, щодо подання необхідного переліку документів. Проте, ОСОБА_1 не надано необхідних документів, тому подана заява та копії документів не відповідають вимогам законодавства про громадянства України та розглянуті, як звернення.

У разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню в позасудовому порядку, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Матеріали справи не містять відмови ГУ ДМС України Дніпропетровської області ОСОБА_1 на її звернення щодо набуття громадянства України.

ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності (з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази) та меж судового розгляду. Також особливостями розгляду справ окремого провадження є те, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб; такі справи не можуть бути передані на розгляд третейського суду і не можуть бути закриті у зв`язку з укладенням мирової угоди; за загальним правилом при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України "Про громадянство України" № 223 5-III.

Відповідно до статті 1 цього Закону, громадянство України правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно ст. 6 Закону України "Про громадянство України", громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української

Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства У країни, а також її неповнолітні діти реєструю ться громадянами України.

Таким чином, встановлення належності до громадянства України за своїм змістом не є підставою набуття громадянства України: це є встановлення факту перебування особи у громадянстві України на момент визначення первісної сукупності громадян України.

Судом встановлено, що 24.05.2021 року ОСОБА_1 отримала громадянство Росії та їй було видано паспорт громадянина Росії. Таким чином, заявник визначився з вибором громадянства та набув статус іноземця відносно законодавства України. Проте в подальшому з метою проживання на території України Заявник як громадянин росії так і не був документований ні посвідкою на постійне проживання ні паспортом громадянина України.

Таким чином, встановлення належності до громадянства України після набуття громадянства іншої держави не буде породжувати для заявника юридичних насілдків. Разом з тим, заявник не позбавлений права набуття громадянства України, так, заявник має право набути громадянство України за територіальним походження.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердж еним Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006), згідно пунктів 1-3 якого для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території Україниі перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а)заяву провстановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Держ авної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 9 Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Держ авної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно п. 44 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української

Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про громадянство України", центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, у тому числі, здійснює повноваження щодо встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону; видання особам, які набули громадянство України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, довідок про реєстрацію особи громадянином України.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Суд розглядає справи про встановлення факту, що визначені статтею 315 ЦПК України, при цьому, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Тобто, заявник повинен довести суду, що встановлення конкретного факту для нього спричинить виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав.

Разом з тим, заявником не надано жодного доказу, що встановлення факту, що має юридичне значення, особі яка більше 5 років на законних підставах проживає в Україні і народилась на території України до 24 серпня 1991 р. спричинить виникненню, зміні або припиненню його особистих чи майнових прав.

Отже, звернення до суду з приводу встановлення факту, що має юридичне значення, особі яка більше 5 років на законних підставах проживає в Україні і народилась на території України до 24 серпня 1991 р. з метою набуття громадянства України ОСОБА_1 не породжує для заявника правових наслідків.

З приводу встановлення факту, що має юридичне значення, а саме визначення (встановлення) належності ОСОБА_1 до громадянства України та право на набуття громадянства України, суд зазначає, що законодавством передбачено тільки встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлю є наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України докази повинні бути належними, тобто такими, що містять інформацію щодо предмета доказування та достатніми, тобто такими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Також, на виконання основних вимог судочинства в Україні статтею 79 ЦПК України визначено, що докази повинні бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підставі зазначеного, суд дійшов до висновку про доцільність відмови заявнику у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме: визначення (встановлення) її належності до громадянства України, як особі, що більше 5 років на законних підставах проживає в Україні і народилась на території України до 24 серпня 1991 р. на території, яка стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України» та наданні їй права на набуття громадянства України.

Керуючись ст. ст. 10, 81, 315, 316, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України, про встановлення факту, що має юридичне значення- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07 червня 2024 року.

Суддя Н.О. Бізяєва