Справа № 204/8532/23
Провадження № 2/204/253/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кошелюк Д.О.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро в режимі відеоконференції з державною установою «Машівська виправна колонія №9» цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року до суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій позивач просив стягнути з відповідача 113 352,00 грн. в якості відшкодування виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу та судовий збір у розмірі 2 684 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 23 жовтня 2019 року між ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-188508957, за умовами якого застраховано цивільно-правову відповідальність водія при експлуатації транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 . Ліміт відповідальності за даним Полісом страхування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн. та франшиза 0 грн., строк дії договору з 23.10.2019 року по 22.10.2020 року. Так, згідно вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року у справі №175/3120/20, 07 липня 2020 року близько 02.25 год. в районі повороту на с.Антонівка Дніпровського району Дніпропетровської області, біля електричної опори №58, ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,79 проміле), виїжджаючи на заокруглення проїзної частини праворуч, проявляючи злочинну самовпевненість, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, не обрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини, на ліве узбіччя по ходу руху, де допустив перекидання автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , на лівий бік, з подальшим контактуванням правою бічною частиною та дахом автомобіля з нерухомою перешкодою деревом, та з подальшим падінням на дах. В результаті чого, пасажир ОСОБА_3 загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди, пасажирка ОСОБА_4 померла в приміщенні лікарні ІНФОРМАЦІЯ_1 , пасажир ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. У зв`язку із чим відповідача було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Враховуючи те, що автомобіль Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач на момент ДТП був забезпеченим у позивача транспортним засобом за Полісом страхування №ЕР-188508957 від 23.10.2019 року, то позивач прийняв на себе майнову відповідальність за протиправні дії відповідача і здійснив оплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого у розмірі 113 352,00 грн. Розмір страхового відшкодування складає: 56 676 грн. моральна шкода; 27 330 грн. витрати на поховання; 29 346 грн. витрати на спорудження надгробного пам`ятника, що разом становить 113 352,00 грн. Позивачем 22 червня 2021 року на адресу відповідача було направлено претензію №44647 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, однак останній залишив її без задоволення. Враховуючи зазначене, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 12.06.2023 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши на адресу суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції з державною установою «Машівська виправна колонія №9», де відбуває покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року зазначив, що після ухвалення вироку, його батьком ОСОБА_6 здійснювались та до теперішнього часу продовжують здійснюватися виплати, пов`язані із відшкодуванням спричиненої шкоди. Так, за вироком суду ОСОБА_7 виплачено в рахунок відшкодування шкоди на суму 274 202,20 грн.; ОСОБА_8 відшкодовано 100 000,00 грн.; ОСОБА_9 відшкодовано 135 717,82 грн. Тому, з урахуванням вже відшкодованих сум, просив прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства.

Вислухавши заперечення відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-188508957, за умовами якого застраховано цивільно-правову відповідальність водія при експлуатації транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 . Ліміт відповідальності за даним Полісом страхування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн. та франшиза 0 грн., строк дії договору з 23.10.2019 року по 22.10.2020 року (а.с.9).

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року у справі №175/3120/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 статті 286 КК України, та піддано кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Строк відбуття покарання обчислювати з 15.07.2020 (а.с.11-25).

Зазначеним вироком суду встановлено, що 07 липня 2020 року близько 02.25 год. в районі повороту на с.Антонівка Дніпровського району Дніпропетровської області, біля електричної опори №58, ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,79 проміле), виїжджаючи на заокруглення проїзної частини праворуч, проявляючи злочинну самовпевненість, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, не обрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини, на ліве узбіччя по ходу руху, де допустив перекидання автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , на лівий бік, з подальшим контактуванням правою бічною частиною та дахом автомобіля з нерухомою перешкодою деревом, та з подальшим падінням на дах. В результаті чого, пасажир ОСОБА_3 загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди, пасажирка ОСОБА_4 померла в приміщенні лікарні ІНФОРМАЦІЯ_1 , пасажир ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (а.с.154,155).

Батьками померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.31, 38, 34, 29-30, 35-36). Згідно з довідкою від 10 березня 2021 року №2754, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , був зареєстрований з батьками за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.52).

Рідним братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_7 , який в подальшому змінив прізвище на ОСОБА_11 (а.с.143-146).

Потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 будь-яких претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_1 не мав (а.с.14).

Згідно вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року у справі №175/3120/20, цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково, та стягнуто з ОСОБА_1 на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 150 000,00 грн. (а.с.25). З копій виписок АТ КБ «ПриватБанк» вбачається перерахування грошових коштів батьком ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на картку ОСОБА_7 , який в подальшому змінив прізвище на ОСОБА_11 , за період з 08.07.2020 по 19.01.2024 на загальну суму 274 202,20 грн. (а.с.147-153).

Також, з вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року у справі №175/3120/20 вбачається, що цивільний позов ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та батьками померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , заявлений не був.

Встановлено, що на поховання померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були здійснені витрати у сумі 27 330 грн. на поховання; 29 346 грн. витрати на спорудження надгробного пам`ятника, 56 676 грн. моральна шкода, а разом 113 352,00 грн.

Відповідно до копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 жовтня 2019 року №ЕР-188508957 цивільно-правова відповідальність власника ( ОСОБА_2 ) транспортного засобу «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «СК «УСГ» (а.с.9).

Повідомлення про ДТП, яке може бути підставою для здійснення страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_9 здійснила 04.08.2020 року (а.с.26).

Того ж дня ОСОБА_9 подала заяву позивачеві про страхове відшкодування, в якій у графі «Інформація щодо взаєморозрахунків» зазначено «не проводились та в будь-який інший спосіб відшкодування шкоди не отримано і можливості отримати не має» (а.с.26).

Як вбачається із заяви, адресованої «за місцем вимоги» від ОСОБА_8 , останній відмовляється від відшкодування належної йому моральної та матеріальної шкоди, відносно ДТП, яка відбулась 07.07.2020, в результаті якої загинув син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь дружини ОСОБА_9 (а.с.37).

З копії розписки батька померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_8 від 17 грудня 2020 року вбачається, що він отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 100 000,00 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої діями ОСОБА_1 , обвинуваченого за ч.3 ст.286 КК України. Претензій матеріальної шкоди не має, в суд з позовом звертатись не буде (а.с.139).

Із заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ «СК «УСГ» звернувся представник ОСОБА_9 - по довіреності ОСОБА_12 (а.с.26-28), в якій він просив виплатити моральну шкоду 56 676 грн., витрати на поховання 27 330 грн., а разом 86 006,00 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_12 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Заява отримана позивачем 04.08.2020 року (а.с.26); 10.03.2021 представник ОСОБА_9 - по довіреності ОСОБА_12 долучив до справи копії документів: -нотаріально посвідчену заяву від ОСОБА_8 від 01.03.2021 року, якою останній відмовляється від відшкодування належної йому моральної та матеріальної шкоди, відносно ДТП, яка відбулась 07.07.2020, в результаті якої загинув син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь дружини ОСОБА_9 ; -заяву ОСОБА_9 , якою остання повідомила, що її син ОСОБА_13 одруженим не був, малолітніх дітей на утриманні не мав, претендентів на отримання страхового відшкодування окрім неї та її чоловіка немає, у разі виникнення спірних питань щодо виплати даної частини регламентної виплати, зобов`язалась вирішити це питання власним коштом; -довідку №2754 про склад сім`ї (а.с.50,51,52).

З розрахунку суми страхового відшкодування ПАТ «СК «УСГ» від 23.04.2021 р. вбачається, що страхова сума за моральну шкоду становить 56 676,00 грн., шкода, пов`язана з витратами на поховання 27 330,00 грн., а разом 84 006,00 грн. (а.с.61).

На підставі страхового акту ПАТ «СК «УСГ» №ДКЦВ-20574 від 23.04.2021 р. було виплачено на р/р ОСОБА_12 страхове відшкодування у розмірі 84 006,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 23 квітня 2021 року №10908 (а.с.60,64).

Крім того, 25.01.2022 із заявою про перегляд справи на виплату страхового відшкодування до ПАТ «СК «УСГ» звернувся представник ОСОБА_9 - по довіреності ОСОБА_12 (а.с.53), в якій він повідомив про додатково понесені затрати на виготовлення пам`ятника на суму 71 320,00 грн., які просив перерахувати на розрахунковий рахунок ОСОБА_12 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Заява отримана позивачем 25.01.2022 року (а.с.53).

З розрахунку суми страхового відшкодування ПАТ «СК «УСГ» від 18.03.2022 р. вбачається, що страхова сума за шкоду, пов`язану з витратами на поховання складає 29 346,00 грн. (а.с.63).

На підставі страхового акту ПАТ «СК «УСГ» №ДКЦВ-20574/1 від 18.03.2022 р. було виплачено на р/р ОСОБА_12 страхове відшкодування у розмірі 29 346,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 21 березня 2022 року №25257 (а.с.62,65).

Також встановлено та з копій виписок АТ КБ «ПриватБанк» вбачається перерахування грошових коштів батьком ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на картку ОСОБА_9 за період з 16.01.2021 по 19.01.2024 на загальну суму 135 717,82 грн. (а.с.140-142).

У претензії №44647 від 22.06.2021 року вбачається, що ПАТ «СК «УСГ» запропонувало відповідачу ОСОБА_1 перерахувати добровільно сплачене ПАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування як регресну заборгованість у розмірі 190 012,00 грн. (а. с. 11, 12), хоча сума страхового відшкодування під час звернення позивача - ПАТ «СК «УСГ» до суду, згідно позовної заяви складає 113 352,00 грн. (а.с.3).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 зазначив, що претензію від ПАТ «СК «УСГ» не отримував, оскільки з 15.07.2020 року перебуває під вартою, а з 05 травня 2021 року відбуває покарання. Зазначене підтверджено відповідною довідкою від 31.10.2023 №2/5/1-116, наданою державною установою «Машівська виправна колонія №9» (а.с.109). Крім того, зауважив, що його батьком ОСОБА_6 в якості відшкодування матеріальної шкоди відшкодовано 17.12.2020 р. потерпілій стороні ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 100 000,00 грн. (а.с.139). А з 16 січня 2021 року потерпілій стороні ОСОБА_9 відшкодовується шкода, шляхом перерахування грошових коштів на картку ОСОБА_9 , та за період з 16.01.2021 по 19.01.2024 сума складає 135 717,82 грн. (а.с.140-142).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За загальним правилом, передбаченим статтею 1166 ЦК України, шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Завдання потерпілому шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю породжує виникнення позадоговірного (деліктного) зобов`язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до копії розписки від 17.12.2020 р. ОСОБА_8 отримав від батька ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 100 000,00 грн. Претензій до ОСОБА_1 не має, в суд з позовом звертатись не буде (а.с.139).

З виписок АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що починаючи з 16.01.2021 року ОСОБА_9 отримує від батька ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в рахунок відшкодування шкоди грошові кошти, так за період з 16.01.2021 по 19.01.2024 отримано грошових коштів на загальну суму 135 717,82 грн. (а.с.140-142).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду (частина перша статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема є шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Таким чином, потерпілий має право вимоги до страховика в договірному зобов`язанні згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Страховик здійснює виплати відповідно до умов договору, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде визнана страховим випадком, виключно в межах страхової суми.

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підвередила зазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуває право зворотної вимоги (регресу).

Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. а) підп. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У цій справі ПАТ «СК «УСГ» порушує питання про стягнення з відповідача у порядку регресу грошових коштів, які були виплачені ним як відшкодування матеріальної шкоди.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд встановив, що оскільки ОСОБА_9 отримала грошові кошти у рахунок відшкодування шкоди, завданої унаслідок ДТП, безпосередньо від батька ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок на загальну суму 135 717,82 грн., то вона отримала страхове відшкодування безпідставно, і за цих обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. Так само, як і ОСОБА_8 отримав від батька ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 100 000,00 грн.

За таких обставин наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу в позові відмовлено, судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 141 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 21.02.2024 р.

Суддя Н.В. Токар