Справа № 216/2994/23
провадження 2/216/495/24
РІШЕННЯ

іменем України

27 лютого 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю секретаря судового засідання Максименко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні місцевого суду, в місті Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

встановив:

Представник позивача, адвокат Олешицька В.Е., звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 09 листопада 2012 року між сторонами у справі було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (копія додається). В шлюбі у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (копія свідоцтва про народження додається). 15 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/1033/15-ц, яке набрало законної сили 21 червня 2016 року. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2014 року по справі №216/3818/14-ц з відповідача на користь позивача були стягнені аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15.05.2014 та до досягнення повноліття дитини. Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з 24.12.2014 (виконавче провадження №45930981). Станом на 31 березня 2023 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 становить 274700,50 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №216/3818/14-ц від 14.07.2014. Позивач вимушена сама створювати всі необхідні умови за для нормального росту та розвитку дитини, оскільки відповідачем аліменти не сплачуються взагалі. Відповідно до норм СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. За підрахунками позивача, загальна сума пені за несплату аліментів становить 3384210,74 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів у вказаному вище розмірі.

Позивач та її представник до суду не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримує та наполягає на його задоволенні.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов або письмових пояснень по суті позову не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 липня 2014 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення у справі №216/3818/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 15 травня 2014 року. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду набрало законної сили 26.08.2014.

На підставі зазначеного рішення стягувачу 23.10.2014 видано виконавчий лист, який наразі перебуває на виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), (виконавче провадження №45930981).

Згідно з розрахунком державного виконавця, станом на 31.03.2023 загальний розмір заборгованості відповідача по аліментах становить 274700,50 грн, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 11-12).

Згідно з розрахунком позивача, загальний розмір пені за весь час прострочення сплати аліментів складає 3384210,35 грн.

Статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до приписів ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З аналізу норм глави 49 ЦК України убачається, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1- нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2- нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Саме такий порядок розрахунку пені зі сплати аліментів зазначений Верховним Судом України у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц.

Згідно з розрахунком позивача, пеня за прострочення сплати аліментів становить 3384210,35 грн, що значно перевищує загальну суму заборгованості по сплаті аліментів, яка згідно з розрахунком державного виконавця, станом на 31.03.2023 становить 274700,50 грн, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня саме у розмірі заборгованості по аліментам. Вимоги позивача в цій частині ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

У зв`язку з вище викладеним, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 274700,50 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 4 Закону України про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору станом на 01 січня 2023 року складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів становить 3384210,35 грн.

Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становив 2684,00 грн.

Отже, 1% ціни позову складає 33842,10 грн (3384210,35*0,01), станом на 01 січня 2023 року 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1073,60 грн (0,4*2684), 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 13420,00 грн (5*2684).

Таким чином за подання до суду даного позову позивач мала б сплатити судовий збір у розмірі 13420,00 грн.

Оскільки позов задоволено частково, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1089,32 грн (13420*274700,5/3384210,35).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 141, 148, 180, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 81, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів станом 31.03.2023 у розмірі 274700,50 грн (двісті сімдесят чотири тисячі сімсот гривень 50 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, у вигляді судового збору в сумі 1089,32 грн (одна тисяча вісімдесят дев`ять гривень 32 копійки).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ