Провадження № 2/643/489/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк», поданим в особі представника - адвоката Мужика Назара Тарасовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача

Позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк» в особі представника Мужика Н.Т., який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором 591081925, у розмірі 73 669,34 гривень, а також судові витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 2 684,00 гривень.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався, що 31 січня 2022 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №591081925, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язується достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, надав позичальникові кредит, водночас позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, в зв`язку з чим в нього станом на 22.01.2023 має місце заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 73 669,34 гривень. Посилався, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було затверджено рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», запис про зміну найменування позивача 30.11.2022 внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На підставі викладеного, позивач АТ «Сенс Банк» просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №591081925 від 31.01.2022 у розмірі 73 669,34 гривень та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2684,00 гривень.

Рух справи

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Аргументи учасників справи

07 листопада 2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд частково задовольнити позовні вимоги позивача АТ «Сенс Банк». В обґрунтування висловленої позиції зазначила, що сума наданих банком їй коштів становила 48 254,47 гривень. На думку відповідача, заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору та наданому самим же позивачем розрахунку, а тому не підлягають задоволенню. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Посилалася, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення, тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці, є правильними. При цьому матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 73 669,34 гривень. Посилалася, що в умовах угоди про надання кредиту №591081925 та додатках до неї не зазначено, що саме входить в структуру плати за обслуговування кредиту, в тому числі не зазначено, чи включає в себе обслуговування кредиту плату за послуги банку, безоплатність яких передбачена Законом України «Про споживче кредитування». Отже, на думку відповідача, сума 162 88,80 гривень, яка нарахована за розрахунково-касове обслуговування станом на 22.01.2023, є незаконною. Зазначила, що нею було отримано кредит у сумі 40 000,00 гривень, вона здійснювала оплати по договору, що підтверджується квитанціями, поданими до суду представником АТ «Сенс Банк», проте вони проводилися в рахунок погашення заборгованості на обслуговування кредиту, а саме в сумі 11 584,68 гривень. Посилалася, що позивачем не надано доказів того, що картка, передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, як і не надано до суду відомостей, що підтверджують строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Також позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, а додана до матеріалів справи довідка про умови кредитування з використанням кредитки, не містить відомостей про отримання вказаних документів з боку позичальника, ознайомлення останньої з вказаною довідкою. Крім того, на думку відповідача, витяг з тарифів банку не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не містять підпису позичальника. З огляду на викладене, відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги АТ «Сенс Банк» частково, а саме: відмовити в частині нарахованої плати за обслуговування кредиту у розмірі 16 288,80 гривень та простроченої плати за обслуговування кредиту у розмірі 9126,07 гривень.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, від представника позивача за довіреністю Рудницького Ю.І. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, у поданій заяві представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином, надала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовну заяву АТ «Сенс Банк» просить задовольнити частково, а саме: відмовити в частині нарахованої плати за обслуговування кредиту у розмірі 16 288,80 гривень та простроченої плати за обслуговування кредиту у розмірі 9 126,07 гривень.

За правилами ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасникам справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, ураховуючи надходження від представника позивача та відповідача клопотань про розгляд справи за їх відсутності, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи учасників справи.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Як знаходить своє підтвердження матеріалами справи, 31 січня 2022 року ОСОБА_1 підписала Оферту на укладання угоди про надання споживчого кредиту №591081925. Відповідно до даної оферти ОСОБА_1 просила АТ «Альфа-Банк» надати їй кредит типу «Кредит готівкою» в сумі 49 360,00 гривень на строк 36 місяців із датою його повернення 31.05.2025. Річна процентна ставка становить 18,99%, за обслуговування кредиту встановлено 2,75% від суми кредиту, зазначеної в Оферті без ПДВ (а.с. 4-5).

Зазначена оферта 31.01.2022 була акцептована банком (а.с. 9-10).

Вказані вище умови кредитування були доведені до відома позичальника перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 31.01.2022, в якому також міститься підпис відповідача.

Крім того, ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» підписали Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №591081925 від 31.01.2022, який встановлює графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супровідних послуг (а.с. 5 оборот 6).

Крім того, сторонами погоджена анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору (а.с. 6 оборот 7).

31.01.2022 відповідачем ОСОБА_1 був підписаний Договір добровільного страхування життя позичальника АТ «Альфа Банк» №591081925 (а.с. 10 оборот).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, у ОСОБА_1 станом на 28 лютого 2023 року утворилася заборгованість за кредитним договором №591081925 від 31.01.2022 в сумі 73 669,34 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 48 254,47 гривень, заборгованості по відсотках - в розмірі 9 126,07 гривень та заборгованості по комісії - у розмірі 16 288,80 гривень (а.с. 13).

На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами відповідачем, позивачем до позовної заяви долучено меморіальний ордер №900240266 від 31.01.2022 про надання кредиту ОСОБА_1 в сумі 49 360,00 гривень (а.с. 14).

Представником позивача надано суду виписку по особовим рахункам за період з 31.01.2022 по 28.02.2023 (а.с. 15-17).

30 листопада 2022 року до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про зміну найменування позивача з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». 01.12.2022 відбулася державна реєстрація зміни найменування банку з АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с. 25-26).

05 червня 2023 року АТ «Сенс Банк» звернулося із досудовою вимогою до ОСОБА_1 щодо виконання договірних зобов`язань, яку скерувало на адресу місця проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , в якій заявляє до ОСОБА_1 вимогу протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в сумі простроченого боргу, у випадку невиконання вимоги, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме, в розмірі 73 669,34 гривень (а.с. 20-24).

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правилами ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України унормовано, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено положеннями ст. 1055 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

За правилами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Правилами статті 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами 1 та 2 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Як встановлено судом, 31 січня 2022 року ОСОБА_1 отримала від позивача кредит в сумі 49 360,00 гривень.

Як убачається з наданого суду розрахунку заборгованості, сума заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 48 254,47 гривень, позаяк, з наданої відповідачу суми кредиту в розмірі 49 360,00 гривень ОСОБА_1 сплатила 23.02.2022 суму в розмірі 1105,53 гривень (49 360,00 1105,53 = 48 254,47). Сума заборгованості за процентами, згідно з розрахунком заборгованості становить 9 126,07 гривень, позаяк відповідачем 23.02.2022 було внесено в рахунок сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 703,01, 31.03.2022 - в розмірі 34,06 гривень (9 863,14 703,01 - 34,06 = 9 126,07). Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором №591081925 від 31 січня 2022 року в сумі 48 254,47 гривень за кредитом, 9126,07 гривень по відсотках, а відтак, відповідачем дійсно були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.

Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з комісії в сумі 16288,80 гривень, то суд зважає на таке.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п. 1 б) кредитного договору №591081925 від 31.01.2022 умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування (управління) кредиту в розмірі 2,75% від суми кредиту, є нікчемними.

Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3 ст. 55 вказаного Закону.

Як унормовано положеннями ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Правилами ч. 1, ч. 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що послуга з надання споживчого кредиту є діяльністю банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин.

Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами.

З огляду на вказане вище, положення кредитного договору № 591081925 від 31.01.2022 про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування (управління) кредиту у розмірі 2,75 % від суми виданого кредиту (пункт 1 б) Договору) суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» і є нікчемними з моменту укладення цього правочину.

За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 16 288,80 гривень, а відтак, позовні вимоги АТ «Сенс Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають.

Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитом, наданим банком до позовної заяви, ОСОБА_1 було сплачено в рахунок комісії за обслуговування кредиту 23.02.2022 суму в розмірі 1 357,40 гривень. Оскільки суд дійшов висновку про нікчемність положення кредитного договору №591081925 від 31.01.2022 про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування (управління) кредиту у розмірі 2,75 % від суми виданого кредиту (пункт 1 б) Договору), суд вважає за можливе суму в розмірі 1 357,40 гривень, сплачену відповідачем в рахунок комісії, зарахувати в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, в зв`язку з чим, суму за тілом кредиту, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , зменшити до 46 897,07 гривень (48 254,47 1 357,40 = 46 897,07). Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 591081925 від 31 січня 2022 року становить 56023,14 гривень, яка складається з: 46 897,07 гривень заборгованість за тілом кредиту, 9 126,07 гривень заборгованість за відсотками.

Розподіл судових витрат

Згідно з меморіальним ордером № від 07 липня 2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривня.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 041,18 гривень (2684,00 : 100 х 76,04 = 2 041,18).

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №591081925 в розмірі 56 023 (п`ятдесят шість тисяч двадцять три) гривень 14 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 2 041 (дві тисячі сорок один) гривень 18 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, №100;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 05 лютого 2024 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова