Справа № 585/936/24
Провадження № 2/581/144/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2024 року с-ще Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина цивільну справу спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Сутність заявлених до суду вимог

У березні 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося через систему «Електронний суд» до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 18 липня 2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №470018-КС-002. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 20000 грн 00 коп шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яка вказана останнім при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Крім того, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14874498 процентів за кожен день користування кредитом. 18 липня 2023 року відповідач електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 20000 грн 00 коп, а отже акцептовано умови договору. Зазначав, що свої зобов`язання перед відповідачем позивач виконав шляхом надання останньому кредиту відповідно до умов укладеного кредитного договору. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12 лютого 2024 утворилась заборгованість у розмірі 86854 грн 50 коп, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20000 грн 00 коп, по процентам у розмірі 63854 грн 50 коп та за комісією у розмірі 3000 грн 00 коп. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №470018-КС-002 від 18 липня 2023 року у розмірі 86854 грн 50 коп, а також судові витрати.

Позиція позивача, відповідача по даній справі

Представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.1 ч.7 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві не заперечує проти розгляду справи у за відсутності представника банку та не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. 08 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» подав до суду додаткові пояснення на відзив на позовну заяву, а саме: щодо укладення кредитного договору зазначив, що до позовної заяви були додані візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору та додаткової угоди до кредитного договору, у яких детально відображені всі дії ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідача щодо укладення кредитного договору та додаткової угоди в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», ці візуальні формі послідовності дій клієнта шодо укладення кредитного договору та додаткової угоди були посвідчені директором ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Гайворонською М.М.; щодо дій Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідача з укладення кредитного договору зазначив, що кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину, без отримання листа на адресу електроннної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений, отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину; щодо перерахування товаристом з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» коштів за кредитним договором відповідачу зазначив, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів, а відповідач в підтвердження своїх доводів про начебто не отримання кредиту від позивача, міг просто надати суду виписку зі свого карткового рахунку в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК»; щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором зазначив, що розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи, відповідач у відзиві на позовну заяву не поясняє чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий позивачем, є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи, також відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором; щодо необхідності витребування інформації, що становить банківську таємницю зазначив, що у позовній заяві ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просило витребувати інформацію, яка є необхідна для належного встановлення та підтвердження всіх фактичних обставин справи (а.с.85-92,93-98,99,100,101).

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання не з`явився, подав заяву через систему «Електронний суд» про розгляд справи через систему «Електронний суд» без особистої участі у судових засіданнях. 02 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву у якому заперечує проти позовних вимог в повному обсязі з огляду на недоведеність факту переказу кредитних коштів від кредитора ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» відповідачу ОСОБА_1 . Зазначив, що свої зобов`язання позивач не виконав, розрахунок заборгованості, який наданий суду позивачем, не є доказом наявності заборгованості, оскільки не належить до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦПК України, і не є первинним бухгалтерським документом, жодного доказу видачі кредиту на рахунок відповідача та доказів існування заборгованості у заявленому розмірі позивачем не подано. Надана позивачем копія Інформаційної довідки на переказ грошових коштів іншою фінансовою компанією не є належним та допустимим доказом перерахування грошових коштів відповідачу у зазначеному позивачем розмірі суми кредиту 20000,00 грн. у дату 18 липня 2023 року і саме за договором №470018-КС-002 від 18 липня 2023 року, оскільки даний документ не є доказом фактичного перерахунку коштів з банківського рахунку саме від кредитора за договором, а не якоїсь іншої особи, адже кошти через Рlaton та інші сервіси переказів з картки на картку можуть перераховуватись будь-якою особою, особу відправника встановити неможливо. Вказане свідчить про недоведеність позивачем факту перерахування коштів саме відповідачу і саме від кредитора. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих (взагалі ніяких) доказів видачі позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника кредитором, виписки з рахунку кредитора за дату виплати коштів відповідачу. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Щодо виконання кредитором обов`язку щодо переказу кредитних коштів, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач отримав кредитні кошти, в подальшому порушив обов`язок із їх повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови договору №470018-КС-002 від 18 липня 2023 року. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені статтями 22, 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу кредитором/позикодавцем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. За таких обставин позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу кредитних коштів відповідачу на його рахунок. Також, у позовній заяві позивач стверджує, що: «Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений.», проте будь-які докази з цього приводу позивачем суду не надані. Надані Позивачем АНКЕТА КЛІЄНТА (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https://my.bizpozyka.com/) та Візуальна форма послідовності дій клієнта не можуть вважатись належними та допустимими доказами, оскільки виготовлені самим позивачем з метою подання до суду, а інформація в них повністю залежить від волевиявлення позивача, підписів відповідача такі докази не містять, так само як і неможливо з наданих копій договору, оферти та акцепту встановити на них наявність підписів сторін. Щодо подання доказів, ЦПК України не передбачає можливості прийняття копій документів, які є нечитабельними і зміст яких неможливо порівняти з оригіналом, в якості доказів. Копії невідомого походження не є належними та допустимими доказами у справі. Копіями невідомого походження є будь-які копії документів, справжність яких неможливо перевірити шляхом співставленням із оригіналом (а.с. 75-82).

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2024 року справу передано на розгляд до Липоводолинського районного суду за підсудністю. 18 березня 2024 року справа надійшла до Липоводолинського районного суду Сумської області. 18 березня 2024 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена судді Бутенку Д.В. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 березня 2024 року даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 15 квітня 2024 року о 14 год 00 хв. 15 квітня 2024 року розгляд справи відкладено до 13 травня 2024 року у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. 13 травня 2024 року спір вирішено по суті.

Установлені судом фактичні обставини даної справи

18 липня 2023 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №470018-КС-002 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с.46-50).

18 липня 2023 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №470018-КС-002 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», ознайомився. Повністю і безумовно їх прийняв. Відповідно до п. 2 договору споживчого кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надала ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20000 грн 00 коп, на засадах строковості, поворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Згідно з умовами договору кредиту, строк кредиту становить 24 тижнів, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.14874498 процентів за кожен день користування кредитом, коміся за надання кредиту 3000 грн 00 коп, термін дії договору до 02 січня 2024 року, орієнтовна вартість кредиту становить 51960 грн 00 коп, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить: 9127,54 процентів. Пунктом 3. кредитного договору встановлений графік платежів, які мав здійснювати ОСОБА_1 для належного виконання умов кредитного договору (а.с.20-23).

Із візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається, що 18 липня 2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено електронний договір №470018-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит.Електронна форма). Договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5176, 18 липня 2023 року о 16:02:54 год (а.с.10-15,18-19).

Також, вбачається, що 18 липня 2023 року ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредиту, процентні ставки (а.с.8-9).

Згідно із інформаційною довідкою №468/02 від 20 лютого 2024 року, ТОВ «БІЗПОЗИКА» перерахувала ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 20000 грн 00 коп 18 липня 2023 року о 16:02:58 на банківську картку № НОМЕР_2 згідно до кредитного договору №470018-КС-002 від 18 липня 2023 року (а.с.37).

Відповідно до анкети клієнта (витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://my.bizpozyka.com/) виданого ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» від 16 лютого 2024 року, позичальник ОСОБА_1 18 липня 2023 року отримав суму бажаного кредиту у розмірі 20000 грн 00 коп на номер банківської картни № НОМЕР_1 (а.с.24 зворотна сторона).

Відповіддно до виписки за договором №б/н за період 18 липня 2023-12 лютого 2024 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 18 липня 2023 року зараховано переказ у сумі 20000 грн 00 коп (а.с.102-104).

Згідно із розрахунку заборгованості за договором №470018-КС-002 від 18 липня 2023 року укладеного між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та клієнтом ОСОБА_1 станом на 14 лютого 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 86854 грн 50 коп, яка складається з наступного: 20000 грн 00 коп заборгованості за кредитом, 63854 грн 50 коп заборгованості по відсоткам, 3000 грн 00 коп - по комісії (а.с.16-17).

Судом досліджено свідоцтво про реєстрацію ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та розпорядження про видачу ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (а.с.25,37 зворотна сторона). Як вбачається з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» є фінансовою установою, основний вид економічної діяльності: 64.92 Інші види кредитування, 64.19 Інші види грошового посередництва (а.с.26).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.ст.526,530 ч.1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Висновки суду по суті заявлених вимог

За встановлених обставин справи суд уважає, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст.509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі прострочення відповідачем повернення чергової частини кредитних коштів позивач має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. За невиконання зобов`язання може бути встановлена відповідальність у виді пені і штрафу.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 був ініціатором укладання кредитного договору, звернувся до ТОВ «Споживчий центр, зазначив бажаний розмір позики, надав необхідні для укладання договору особисті дані, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані (а.с.38-40).

Також, матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 уклав електронний кредитний договір №470018-КС-002 від 18 липня 2023 року за умовами якого отримав в ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» кредит в сумі 20000 грн 00 коп. Договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5176, 18 липня 2023 року о 16:02:54 год, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, уклавши його відповідно до вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору і досягнення згоди щодо усіх істотних умов позивач додав до позовної заяви паспорт споживчого кредиту яким передбачені базові процентні ставки, комісія.

Із наданої позивачем суду розрахунку заборгованості за кредитом вбачається повне неповернення відповідачем отриманих кредитних коштів, процентів та комісії за їх користування у строки визначені електронним кредитним договором, тому суд уважає, що підлягають до стягнення суми заборгованості за кредитом на користь позивача. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у матеріалах справи відсутні.

Із урахуванням вищенаведеного, суд уважає, що право позивача на вільне володіння та користування належними йому грошовими коштами є порушеним і воно підлягає судовому захисту, а тому з відповідача необхідно стягнути фактично отриману суму кредитних коштів, борг за відсотками та комісії.

Також, суд уважає, що право позивача на майно у виді наданих у користування грошових коштів також захищається та практично гарантується ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі грошові кошти в автономному значенні є майном банківської установи, яке добровільно та у визначені строки не повертається іншою особою (відповідачем у даній справі) (п.20-25 рішення Європейського суду з прав людини від 15 березня 2007 року у справі «Gavrikova v. Russia»).

Заперечення ОСОБА_1 проти позову суд уважає непереконливими та такими, що повністю спростовуються вищенаведеними мотивами суду й дослідженими доказами.

Розподіл судових витрат

Із матеріалів справи убачається, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422 грн 40 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп.

Керуючись ст. 2,4,12,13,81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором №470018-КС-002 від 18 липня 2023 року у розмірі 86854 (вісімдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, із них: сума заборгованості по тілу кредиту - 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, сума заборгованості по відсоткам 63854 (шістдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, заборгованість за комісією 3000 (три тисічя) 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 2422 грн 40 коп повернення судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (місцезнаходження юридичної особи: м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення суду виготовлено 13 травня 2024 року.

Суддя Д. В. Бутенко