ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4292/24 Справа № 213/5010/23 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

сторони справи :

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на заочне рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року, ухваленого суддею Мазуренком В.В., в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 26 січня 2024 року,

УСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, посилаючись на те, що товариство є теплопостачальною організацією, як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу. Постачання теплової енергії є комунальною послугою та обов`язком заявника як виконавця такої послуги.

Відповідач є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке вбудовано у перший поверх житлового будинку загальною площею 57,8 кв.м. Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу АТ «Криворізька теплоцентраль» не надходило документів про рішення власників вказаного будинку про обрання моделі договірних відносин відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з 01.11.2021 з ФО ОСОБА_1 фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. В будинку АДРЕСА_2 встановлений комерційний прилад обліку теплової енергії за показанням якого у період з 01.11.2021 по 31.03.2023 відповідачем було спожито теплову енергію у розмірі 11,35 Гкал на загальну суму 59596,02 грн. Відповідач не виконував свої грошові зобов`язання перед позивачем, оплату за отримані послуги не здійснював, в результаті чого виникла заборгованість у вказаній сумі. Заборгованість за абонентське обслуговування складає 177,61 грн. 26.05.2023 позивачем було направлено претензію відповідачу щодо сплати заборгованості у розмірі 59773,63 грн, яку відповідач не отримав.

Внаслідок порушення відповідачем вимог чинного законодавства та наявності заборгованості з оплати за отримані послуги, позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 9 532,48 грн, пеню у розмірі 2 692,88 грн та 3% річних у розмірі 2 212,33 грн. Позивач просив стягнути на свою користь з відповідача зазначені суми заборгованості, інфляційні втрати, 3% річних та пеню.

Заочним рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 59596,02 грн, плату за абонентське обслуговування у розмірі 177,61 грн, компенсацію за інфляційні втрати у розмірі 5490,31 грн, 3% річних в розмірі 973,95 грн, пеню у розмірі 1184,97 грн, а всього 67422 (шістдесят сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 86 коп.

В решті позову відмовлено

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 2438 (дві тисячі чотириста тридцять вісім) гривень 45 коп.

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необгрунтованість судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального права, в частині відмови позовних вимог щодо стягнення заборгованості в повному обсязі, просить змінити рішення суду, повністю задовольнивши позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.

При цьому, скаржник зазначає, що ОСОБА_1 є власником спірного нежитлового приміщення, відповідно не може використувуватись як житло, тому відповідач не може бути віднесений до категорії споживачів «населення», а відноситься до категорії споживачів «інші споживачі», тому Постанова Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 р. «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» не може бути застосовано до відповідача, як споживача послуги з постачання теплової енергії, оскільки останній відноситься д категорії споживачів «інші споживачі», а не «населення».

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляцйна скарга сторнони позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією у розумінні ст. 1 Закону України «Про Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу. Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 «Про надання згоди на передачу об`єктів теплопостачання від КП «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» до останнього передано об`єкти теплопостачання в тому числі в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу. Тобто позивач є виконавцем послуги з теплопостачання для будинку АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 58,7 кв.м. вбудованого в перший поверх житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 09 січня 2011 року.

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідачем не укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою нежитлового приміщення.

Із акту введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 20 серпня 2019 року видно, що на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 встановлено вузол обліку теплової енергії та дозволено його експлуатацію. 07.09.2022 проведено повірку засобу вимірювальної техніки та встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ. Повірка дійсна до 07.09.2026.

Встановлено, що позивачем регулярно та відповідно до тарифів на теплову енергію надавалися комунальні послуги, що підтверджується актами про надання теплоносія від 27.10.2021 від 05.11.2022, актами про припинення подачі теплоносія від 01.04.2022 та від 23.03.2023, а також відповідними рішеннями Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021/2022 та 2022/2023.

Фактичне споживання послуги з постачання теплової енергії житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.11.2021 по 31.03.2023 склало: листопад 2021 15,90 Гкал, грудень 2021 20,61 Гкал, січень 2022 21,60 Гкал, лютий 2022 17,63 Гкал, березень 2022 16,81 Гкал, листопад 2022 11,65 Гкал, грудень 2022 16,90 Гкал, січень 2023 18,31 Гкал, лютий 2023 16,67 Гкал, березень 2023 9,64 Гкал.

Позивачем протягом грудня 2021 року до квітня 2023 року направлялись відповідачу рахунки- фактури щодо вартості послуг з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування, акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг).

Згідно з наданим до суду детальним розрахунком суми грошових зобов`язань станом на 22.05.2023 за ОСОБА_1 значиться заборгованість по платі за абонентське обслуговування в розмірі 177,61 грн, заборгованість за постачання теплової енергії склала 59596,02 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання з оплати комунальних платежів, позивачем за період з 03.01.2022 по 17.10.2023 нараховано компенсацію за інфляцію в сумі 9532,48 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 2213,33 грн та пеню в розмірі 2692,88 грн.

За вихідним номером №4088/30 від 26.05.2023 відповідачу направлялась претензія щодо необхідності сплати заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 59773,63 грн, яку відповідач не отримав. Заборгованість не сплатив.

Судом встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 є багатоповерховим, опалення нежитлового приміщення №1 зазначеного будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, система опалення нежитлового приміщення відповідача є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку, а отже, відповідач фактично отримував теплову енергію для опалення приватного нежитлового приміщення.

В будинку АДРЕСА_2 встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, прилад-розподілювач не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення.

Згідно з показами приладу комерційного обліку та обрахунками позивача, відповідачем в період з 01.11.2021 по 31.03.2023 було спожито 11,35 Гкал на загальну суму 59596,02 грн.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позовнівимоги АТ «Криворізька теплоцентраль», суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги централізованого опалення. Крім того, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання зі сплати коштів за надані послуги з постачання теплової енергії, суд першої інстанції вважав, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума інфляційних втрат та 3% річних до запровадження воєнного стану на території України.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статей 66,67,162 ЖК Україниза користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Положеннями ч.6 ст.19 ЗаконуУкраїни «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно ст.25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений ст.7 цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною другоюстатті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно достатті 322 ЦК Українина власника покладається тягар утримання майна.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

/Судом встановлено, що АТ«Криворізька теплоцентраль» є постачальником послуг централізованого опалення у період виникнення заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг зцентралізованого опалення, які надаються АТ «Криворізькатеплоцентраль».

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за надані позивачем послуги за період за період з 01.11.2021 по 31.03.2023 складає 59 596,02 грн., на яку нараховано компенсацію за інфляцію в сумі 9532,48 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 2213,33 грн та пеню в розмірі 2692,88 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості по оплаті за надані послуги, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по своєчасній та у повному обсязі оплаті наданих позивачем послуг.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів збитків від інфляції та 3% річних суд першої інстанції виходив з того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, у тому числі на території Дніпропетровської області, який триває до теперішнього часу. Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

Отже, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків від інфляції та 3% річних та пені підлягають задоволенню частково, а саме до запровадження воєнного стану на території України: збитки від інфляції в суммі 5490,91 грн., 3% річних в сумі 973,95 грн. та пеня в сумі 1184,97 грн.

Колегія суддів апеляційного суду, не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем, відповідно до положень ст.625 ЦК України здійснено нарахування відповідачу ОСОБА_1 за період з листопада 2021 року по березень 2023 року інфляційних втрат у розмірі 9 532,48 грн. та 3% річних у розмірі 2 213,33 грн. та пеня у відповідності з умовами Договору в розмірі 2 692,88 грн.

Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, у тому числі на території Дніпропетровської області, який триває до теперішнього часу.

Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

Відповідач, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є власником спірного нежитлового приміщення.

Виконкомом Криворізької міської ради у період з 2021 року по 2023 рік приймались рішення про початок та кінець опалювального сезону у місті

Згідно актів, наданих позивачем, в опалювальних сезонах 2021-2023р.р., до житлового будинку АДРЕСА_2 , відтак і до приміщення 1, з початком опалювального сезону подавалось теплопостачання та відповідно вимикалось по його закінченню .

Отже, враховуючи те, що відповідачем приміщення використовуються не для постійного проживання, суд першої інстанції не вірно застосував приписи Постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»

Колегія суддів зазначає, що позивач, враховуючи статус нерухомого майна відповідача «нежитлове приміщення», нараховував відповідачу за надання послуг з теплопостачання тариф для категорії «інші споживачі», оскільки вказані тарифи застосовуються до осіб : які постійно проживають у приміщенні, яке не призначене для проживання, які використовують квартиру, інше приміщення не для постійного проживання, а у інший спосіб (офісні приміщення, нотаріальна діяльність, тощо).

Як вбачається з Постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», заборона та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, стосується категорії «населення», а як встановлено судом апеляційної інстанції відповідачу нарахування здійснено для категорії «інші споживачі».

За таких обставин, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції застосував норми матеріального права, які не повинні були бути застосовані.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду в оскаржуваній частині на підставі п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України,та приймає нове рішення про задоволення позовних вимог повністю щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3 відсотків річних та пені.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13статті 141 ЦПК Україниякщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подачу позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн., а за подачу апеляційної скарги сплачено 4026 грн. судового збору.

Враховуючи зазначене, з відповідача підлягають стягненню на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку з розглядом у суді першої інстанції 2684 грн. та апеляційної інстанції - 4026 грн.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» задовольнити.

Заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суми збитків від інфляції, 3 відсотків річних та пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про повне задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1) суму збитків від інфляції у розмірі у розмірі 9 532,48 грн.; 3% річних у розмірі 2 213,33 грн., пеню в сумі 2 692,88 грн. та витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року в частині стягнутого з відповідача на користь позивача судового збору змінити, збільшивши цей розмір з 2438,45 грн. до 2684 грн.

В іншій не оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 30 квітня 2024 року

Головуючий:

Судді: