УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21 лютого 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Кирилюк А. І., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в межах кримінального провадження № 0000837 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчинені злочинів передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_4 у вчинені злочинів передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 у вчинені злочинів передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України звернулась до Залізничного районного суду м. Львова з цивільним позовом, у якому просить стягнути з відповідачів на користь позивачів матеріальну шкоду у розмірі 74 412 доларів США 36 центів, що станом на день розгляду справи еквівалентно 2 748 890 грн. 80 коп.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Кирилюка А. І.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.12.2023 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з її істотними недоліками.

На усунення зазначених недоліків позивачу надавався п`ятиденний строк.

Як вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення, а також Довідки про причини повернення/досилання, що міститься у матеріалах справи, листи із копією зазначеної ухвали, які скеровувався позивачам, були повернуті відділенням пошти, із вказанням причини «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно, ухвала про залишення позовної заяви без руху не була виконана.

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

У зв`язку з тим, що позивач не усунув вказані в ухвалі суду недоліки у встановлений строк, суд дійшов висновку, що позовну заяву - слід повернути позивачу.

З огляду на викладене та керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: