НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 липня 2024 рокуСправа № 322/996/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Губанова Р.О.,

секретар судового засідання Блажко О.П.,

за участю:

представника позивача прокурора Пархомова Є.В. (в режимі відеоконференції),

представника органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу за позовом Запорізької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах Тернуватської селищної ради до ОСОБА_2

про визнання недійсним договору оренди,

Короткий зміст позовних вимог і рух справи:

11 червня 2024 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов, в якому позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 02.08.2021, кадастровий номер земельної ділянки :05:011:0024, площею 1,83 га, яка розташована: АДРЕСА_1 , укладений між Тернуватською селищною радою Запорізького району Запорізької області та ОСОБА_2 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.11.2021 за номером запису про інше речове право: 44945748 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060).

В обґрунтування позовних вимог зазначив таке.

Запорізькою окружною прокуратурою Запорізької області вивчено питання законності безоплатної передачі в оренду громадянам земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, що розташовані на території Запорізького району Запорізької області та встановлено факт незаконної передачі в оренду земельної ділянки для городництва ОСОБА_2 понад норму площі, визначену Земельним кодексом України (далі - ЗК України), що, таким чином, суперечить вимогам законодавства.

Рішенням Любицької сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 16.10.2020 №18 розглянувши заяву, зокрема, громадянина ОСОБА_2 , надано останньому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва площею 2,2 га, контур поля №277.

В подальшому, рішенням Тернуватської селищної ради від 17.06.2021 №4 затверджено, зокрема, розроблений проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки в оренду та передано в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :05:011:0024 площею 1,83 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для городництва, строком на 15 років.

На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 №5245-VI за Тернуватською селищною радою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.11.2021 зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:011:0024 площею 1,83 га (номер відомостей про речове право: 44945556).

Крім того, на підставі вказаного рішення між Тернуватською селищною радою та ОСОБА_2 02.08.2021 укладено відповідний договір оренди землі та 04.11.2021 проведено державну реєстрацію права оренди ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку комунальної власності (номер запису про інше речове право: 44945748).

Згідно з п.1 Договору, орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності для городництва з кадастровим номером :05:011:0024, яка розташована: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до п.8 Договору, договір укладено на 15 років, а згідно з п.9 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 7 % суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 3 774,31 грн на рік.

Запорізькою окружною прокуратурою Запорізької області встановлено, що вказаний договір оренди землі від 02.08.2021 підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, а земельна ділянка площею 1,83 га, кадастровий номер :05:011:0024 підлягає поверненню ОСОБА_2 на користь Тернуватської селищної ради з урахуванням наступних підстав.

Згідно з ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЗК України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-IX від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, внесено зміни до ст.36 ЗК України.

Так, згідно нової редакції вказаної статті визначено, що громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. Площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара.

Зі змісту Завдання на розроблення проекту землеустрою, Плану відведення земельної ділянки, Кадастрового плану земельної ділянки, які є складовими Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для городництва, розробленого ФОП ОСОБА_3 , вбачається, що цільовим призначенням земельної ділянки з кадастровим номером :05:011:0024 на момент складення документації із землеустрою було «16.00. Землі запасу», в той час як запропоновано документацією із землеустрою «01.07. Для городництва».

Також, з урахуванням положень ст.ст.36, 124, 134 ЗК України, а саме законодавчим зменшенням площі можливої передачі земель для городництва та передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної або комунальної власності на підставі земельних торгів, надання земельної ділянки загальною площею 1,83 га в користування повинно було проводитись за результатами земельних торгів та за іншим цільовим призначенням земельної ділянки, зокрема, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, для ведення фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства тощо, чого Тернуватською селищною радою здійснено не було.

Враховуючи викладене, Тернуватській селищній раді при реалізації владних управлінських функцій необхідно було застосовувати ту норму права, яка була чинною на момент прийняття рішення від 17.06.2021 №4 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :05:011:0024, чого не було дотримано сільською радою в межах цих правовідносин.

Отже, рішення Тернуватської селищної ради від 17.06.2021 №4 було прийнято без врахування того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-IX від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, внесено зміни до ст.36 ЗК України, зокрема, щодо площі земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва та не може перевищувати 0,6 гектара.

Між тим, вказаним рішенням органу місцевого самоврядування всупереч вимог ст.36 ЗК України вирішено питання про надання у користування земельної ділянки площею понад 0,6 га.

Таким чином, приймаючи рішення від 17.06.2021 №4 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :05:011:0024 площею 1,83 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , для городництва, Тернуватською селищною радою порушено вимоги ч.1 ст.36 ЗК України, що мало б бути підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі ч.15 ст.123 ЗК України.

Також, за наслідками прийняття вказаного рішення в подальшому між Тернуватською селищною радою та ОСОБА_2 02.08.2021 укладено договір оренди землі, який, таким чином, також суперечить вимогам ч.1 ст.36 ЗК України в частині площі земельної ділянки, яка передана в оренду ОСОБА_2 .

Отже, договір оренди землі від 02.08.2021, враховуючи, що його предметом є земельна ділянка, площа якої перевищує визначену ст.36 ЗК України, що може передаватись громадянину в оренду для городництва, підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

При цьому, позивачем у такому спорі, виходячи з положень ч.3 ст.215 ЦК України, може бути в тому числі й сторона правочину.

З огляду на викладене, а також те, що рішення Тернуватської селищної ради від 17.06.2021 №4, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки в оренду з кадастровим номером :05:011:0024 для городництва, та надано ОСОБА_2 в оренду вказану земельну ділянку за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямовано, а отже, не є ефективним способом захисту порушених інтересів держави, прокурором в цьому позові не заявляється вимога про визнання його незаконним та скасування.

Отже, зважаючи на положення ч.1 ст.203, ч.ч.1, 3 ст.215, ч.ч.1, 5 ст.216, ст.236 ЦК України, ч.1 ст.36 ЗК України, правових висновків Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту порушених інтересів держави є визнання судом недійсним договору оренди землі від 02.08.2021, укладеного між Тернуватською селищною радою та ОСОБА_2 , а також зобов`язання ОСОБА_2 повернути на користь Тернуватської селищної ради земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,83 га з кадастровим номером :05:011:0024.

Як на підставу позову посилається на ст.ст.13, 14, 19, 1311, 140, 142, 143 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст.1, 3, 36, 116, 122, 123, 124, 134 Земельного кодексу України, ст.ст.203, 215, 216, 324 Цивільного кодексу України, ст.ст.30, 56, 141, 175-177, 187, 188, 190 ЦПК України, а також висновки викладені в постановах Верховного суду.

Крім вказаної позовної вимоги також заявлялася вимога про повернення згаданої земельної ділянки органу місцевого самоврядування.

Ухвалою судді від 14.06.2024 було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 25.07.2024, встановлено відповідачу строк на подачу відзиву.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позовну заяву, натомість подав до суду заяву від 08.07.2024 у якій зазначено, що позовні вимоги повністю визнає, та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову.

Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25.07.2024 провадження в частині позову про зобов`язання повернути земельну ділянку, закрито.

В підготовчому засіданні прокурор і представник селищної ради підтримали позов в частині визнання недійсним договору оренди землі від 02.08.2021, просили його задовольнити.

Відповідач в підготовчому засіданні підтримав подану ним заяву від 08.07.2024 про визнання позову.

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права:

16 жовтня 2020 року рішення №18 Любицької сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, зокрема надано ОСОБА_2 2.2000 га, в тому числі пасовище 2,2000 га для городництва в контурі поля 277.

21 квітня 2021 ФОП ОСОБА_3 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для городництва на території Тернуватської селищної ради Запорізького району Запорізької області, підстава для розроблення документації із землеустрою: рішення Любицької сільської ради від 16.10.2020 №18.

Рішенням восьмого скликання дванадцятої позачергової сесії Тенуватської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 17 червня 2021 року за №4 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва, зокрема затверджено ОСОБА_2 , в оренду строком на 15 (п`ятнадцять) років земельну ділянку (землі сільськогосподарського призначення) в розмірі 183,00 га, кадастровий номер :05:011:0024 для городництва із земель комунальної власності, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

2 серпня 2021 року між орендодавцем (Тернуватською селищною радою Запорізького району Запорізької області) та Орендарем ( ОСОБА_2 ) укладено договір оренди землі (далі Договір).

Відповідно до п.1 Договору: Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності для городництва. з кадастровим номером :05:011:0024, яка розташована Запорізька область, Новомиколаївський район, Тернуватська селищна рада, (контур поля №277).

Згідно з п.п.2, 3, 4, 5 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 183,00 га рілля для городництва. На земельній ділянці відсутні об`єкт нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури. Земельна ділянка передається в оренду без будинків, будівель, споруд та інших об`єктів. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 53918 грн 65 коп (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот вісімнадцять грн 65 коп) на рік.

Пунктом 8 Договору визначено строк укладення 15 (п`ятнадцять) років.

В пункті 9 Договору зазначено, оренда плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 7 % суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 3774 грн 31 коп (три тисячі сімсот сімдесят чотири грн 31 коп) на рік.

Згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки орендодавець, в особі Тернуватська селищна рада Запорізького району Запорізької області прийняв земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності для городництва з кадастровим номером :05:011:0024 площею 1,8300 га, яка розташована на території Тернуватської селищної ради Запорізького району Запорізької області; недоліки земельної ділянки, які суттєво можуть вплинути на її подальше використання за цільовим призначенням відсутні.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Статтями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Від імені Українського народу право власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України).

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

За положеннями статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст.792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі (ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на дату укладання договору), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Орендна плата справляється у грошовій формі. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно з ст.17 Закону України «Про оренду землі», об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про оренду землі», у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Право сторони розірвати договір за рішенням суду у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, визначено частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України.

Критерії істотності порушення умов договору неодноразово були предметом дослідження Верховного Суду.

Зокрема, у п.п.116-117 постанови від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 Верховний Суд наголосив на тому, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Крім того, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (постанова Верховного Суду від 28.08.2019 у справі №910/5381/18).

Відповідно до ст.12, 13, 81, 82 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі в частині розірвання договору оренди землі.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

До позовної заяви позивачем додано платіжні інструкції 3 червня 2024 року №№1309, 1310, якою підтверджується сплата ним судового збору в сумі 2422,40 грн, отже 50% вказаної суми підлягає поверненню позивачу у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, а решта підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.206, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України,

вирішив:

позов Запорізької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах Тернуватської селищної ради до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди, задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 02.08.2021, кадастровий номер земельної ділянки :05:011:0024, площею 1,83 га, яка розташована: АДРЕСА_1 , укладений між Тернуватською селищною радою та ОСОБА_2 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.11.2021 за номером запису про інше речове право: 44945748 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060).

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Запорізької окружної прокуратури (, адреса: вул. Залізнична, буд. 17, м. Запоріжжя, 69061, розрахунковий рахунок №UА0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, витрачених у 2024 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Повернути Запорізькій обласній прокуратурі в особі Запорізької окружної прокуратури (, адреса: вул. Залізнична, буд. 17, м. Запоріжжя, 69061, розрахунковий рахунок №UА0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, 50 відсотків судового збору сплаченого за цю позовну вимогу, відповідно до платіжних інструкції від 03.06.2024 №№1309, 1310 на номер рахунку (IBAN): UA0008499, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код отримувача 37941997, в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Реквізити учасників справи:

- позивач: Запорізька окружна прокуратура, 69061, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 17, ідентифікаційний код 02909973;

- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Тернуватська селищна рада, 70150, Запорізька область, Запорізький район, смт Тернувате, вул. Центральна, буд. 9, ідентифікаційний код 20509545;

- відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 29.07.2024.

Суддя Р.О. Губанов