РІШЕННЯ

Іменем України

01.02.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування заявленого позову зазначає, що 11.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис № 1998 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості у сумі 28 130,00 (двадцять вісім тисяч сто тридцять) гривень за кредитним договором від 12.08.2019 р. № 6283557, укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», правонаступником якого за Договором відступлення права вимоги № 44-МЛ від 26.12.2019 року є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». 26.02.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем за заявою ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» відкрито виконавче провадження ВП № 64655909 з примусового виконання виконавчого напису № 1998 від 11.01.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем. 18.11.2022 року рішенням Франківського районного суду міста Львова по справі № 465/3133/21 був задоволений позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, який зареєстрований в реєстрі за номером №1998 від 11.01.2021 року, таким, що не підлягає виконанню.

До цього, а саме 02.11.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем на підставі п.9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 64655909 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем і зареєстрованого в реєстрі за номером №1998 від 11.01.2021 року, у зв`язку з тим, що фактично рішення боржником виконано в повному обсязі. В ході виконавчого провадження ВП № 64655909 з примусового виконання виконавчого напису № 1998 від 11.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, з позивача були стягнуті кошти в розмірі 31430 (тридцять одна тисяча чотириста тридцять) грн. 64 коп., що підтверджується відповіддю приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. на адвокатський запит адвоката Шестакова В.Ю. від 23.11.2022 р., а також підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Відтак, позивач просить стягнути вказану суму з відповідача, а також судовий збір та витрати на правову допомогу.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 09.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представником відповідача на адресу суду подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що стягнені з позивача приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем кошти є набутими на належних підставах, оскільки стягнені для погашення заборгованості за кредитним договором, а тому, поверненню не підлягають. Крім цього, звертає увагу на те, що позивач просить стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти, стягнуті в ході виконання, у розмірі 31 430, 64 грн., проте, ніяких доказів того, що ці кошти було стягнуто немає, і, окрім цього, дійсна сума заборгованості становить 27 200,00 грн. На переконання представника відповідача, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача коштів у більшому розмірі, ніж дійсна заборгованість, покликана ввести суд в оману. Додатково у відзиві на позовну заяву наголошується на тому, що позивачем не надано ніяких доказів стягнення коштів з його рахунків. Окремо зазначається, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом, який був витрачений на виконання робіт адвокатом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також не відповідає критерію розумності. З огляду на викладене представник відповідача вважає позов безпідставним та необгрунтованим.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представником подано клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив справу розглядати у відсутності сторони відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

11.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис № 1998 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором від 12.08.2019 р. № 6283557, укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», правонаступником якого за Договором відступлення права вимоги № 44-МЛ від 26.12.2019 року є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Згідно вказаного виконавчого напису загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 28130,00 грн., з яких 27200,00 грн. - заборгованість безпосередньо за кредитним договором, 930,00 грн. - витрати стягувача (ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") на вчинення виконавчого напису нотаріусом.

18.11.2022 року рішенням Франківського районного суду міста Львова у справі № 465/3133/21 задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем та зареєстрований в реєстрі за номером №1998 від 11.01.2021 року, таким, що не підлягає виконанню.

В ході виконавчого провадження ВП № 64655909 з примусового виконання виконавчого напису № 1998 від 11.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, з позивача були стягнуті кошти в розмірі 31430 (тридцять одна тисяча чотириста тридцять) грн. 64 коп., що підтверджується відповіддю приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. за вих. № 41438 від 02.12.2022 р. на адвокатський запит адвоката Шестакова В.Ю. від 23.11.2022 р. Також у своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача визнав, що з позивача стягнені кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, хоча й вважає їх такими, які не підлягають поверненню.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти:

1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи;

2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Позивач звернулася до суду з позовом про повернення безпідставно стягнутої з неї суми заборгованості за виконавчим написом, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 року у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 року у справі №6-100цс15.

Як свідчить аналіз матеріалів справи, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. № 1998 від 11.01.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" заборгованості у сумі 28130,00 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18.11.2022 року у справі № 465/3133/21.

Отже, правова підстава стягнення заборгованості із позивача ОСОБА_1 відпала. Водночас до часу ухвалення судом рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з останньої стягнуто заборгованість у повному обсязі, що послужило підставою для приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. закінчити виконавче провадження ВП №64655990, про що винесено відповідну постанову від 02.11.2022 року.

Тому, враховуючи вказане, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача сплаченої суми боргу в розмірі 28130,00 грн., які стягнуті приватним виконавцем з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на виконання виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому визнано таким, що не підлягає виконанню.

Водночас суд звертає увагу позивача на те, що решта коштів, стягнутих з неї, а саме 3300,64 грн. (31430,64 - 28130,00 = 3300,64), є винагородою приватного виконавця та витратами виконавчого провадження. Так, згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Львіської області Білецького І.М. від 26.02.2021 року ухвалено стягнути з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №64655990 на користь виконавця основну винагороду у сумі 2813,00 грн. Також постановою вказаного приватного виконавця від 26.02.2021 року постановлено стягнути з ОСОБА_1 витрати виконавчого провадження у сумі 487,64 грн.

Відповідно, винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження на загальну суму 3300,64 грн. (2813,00 грн. + 487,64 грн. = 3300,64 грн.) не можуть бути стягнуті з відповідача ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", адже останнє таких коштів не набуло та не може відповідати за їх набуття приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М.

А тому, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів підлягає частковому задоволенню лише на суму 28130,00 грн., які стягнуті з позивача безпосередньо на виконання виконавчого напису нотаріуса № 1998 від 11.01.2021 року.

З урахуванням викладеного та часткового задоволення позову, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 960 грн. 87 коп.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу у розмірі 7200,00 грн., суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Так, на підтвердження аргументів про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу позивачем надано суду: договір про надання правової допомоги № 23/11-22 від 23.11.2022 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Шестаковим В.Ю. щодо надання послуг представництва з повернення безпідставно стягнутих коштів в рамках виконавчого провадження №64655909 від 26.02.202 року, згідно п.2.1 якого гонорар адвоката визначено в розмірі 7200,00 грн.; квитанцію №ВНАА-38Е3-ХА2В-6М96 від 04.09.2023 року про оплату за надані послуги відповідно до договору про надання правової допомоги в розмірі 7200 грн.; акт до договору № 23/11-22 від 05.09.2023 року, яким сторони засвідчили надання адвокатом послуг позивачу на суму 7200,00 грн.

З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на наведене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, усталеність судової практики в даній категорії справ, часткове задоволення позовних вимог, співмірність понесених витрат із ціною позову, значення справи для позивача, доводи відповідача у відзиві на позовну заяву щодо непропорційності заявлених позивачем витрат на правову допомогу, вимоги розумності і справедливості, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в розмірі 5000,00 грн. Зазначений розмір витрат на правову допомогу суд вважає належним та співмірним із характером правовідносин та складністю справи.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, про стягнення безпідставно отриманих коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» на користь ОСОБА_1 28 130 (двадцять вісім тисяч сто тридцять) гривень 00 коп. безпідставно набутих коштів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» на користь ОСОБА_1 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 87 коп. на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал», м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, код ЄДРПОУ - 35234236.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, м. Львів, вул. Грабовського, 11, офіс 104.

Суддя Величко О.В.