ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1252/24 Справа № 191/2358/22 Суддя у 1-й інстанції - Прижигалінська Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи : Служба у справах дітей Раївської сільської ради, Служба у справах дітей Новокодацького району у м. Дніпро про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи : Служба у справах дітей Раївської сільської ради, Служба у справах дітей Новокодацького району у м. Дніпро про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 18.12.1999 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 , який було розірвано заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2012 року.

Під час шлюбу у них народилися три доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з відповідачкою.

Після розлучення він добровільно надавав відповідачці матеріальну допомогу на утримання доньок і брав участь у їх вихованні.

На даний час, він проживає в будинку своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 , працевлаштований та має хорошу заробітну плату.

В 2021 році до нього переїхала жити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а на початку 2022 року донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з навчанням в м. Дніпро та бажанням проживати саме з ним.

Від сусідів його колишньої дружи він дізнався, що в останній час вона постійно зловживає спиртними напоями, ніде не працює і майже не займається вихованням дітей.

З довідки Вільненської сільської ради зазначено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставин, з приводу вживання алкогольними напоями, безробіття, антисанітарних умов проживання дітей, безвідповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків. Доньки виражають бажання проживати саме з ним.

У зв`язку з наведеним, позивач просив суд визначити місце проживання доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачки судові витрати.

Заочним рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи : Служба у справах дітей Раївської сільської ради, Служба у справах дітей Новокодацького району у м. Дніпро про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 18.12.1999 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної радим. Дніпропетровська, актовий запис №1069.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

У сторін є спільні неповнолітні діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , відповідно.

З акту складеного сусідами позивача вбачається, що його доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 2021 року. Батько з повагою ставиться до дітей, виховує дітей належним чином, діти виглядають добре.

З довідки - характеристики, виданої головою Вільненської сільської ради А.В. Поляковим на мешканку ОСОБА_3 вбачається, що остання проживає на території сільської ради за адресою: АДРЕСА_2 . Має чотирьох дітей, перебуває на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах з 22.02.2013 року з приводу зловживання алкогольними напоями, безробіття, антисанітарних умов проживання дітей, безвідповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків.

Згідно письмових пояснень представника органу опіки та піклування Новокодацького району Дніпропетровської міської ради згідно ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком встановлених законом. Враховуючи, що ОСОБА_5 , 18 років, а ОСОБА_6 , 16 років, та з метою дотримання безумовного права дитини, що досягла 14-річного віку на вільний вибір місця проживання з тим чи іншим з батьків надати висновок по суті позовних вимог не видається можливим.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення вимог щодо визначення місця проживання дитини, оскільки фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком встановлених законом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно частини восьмої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, відповідно до частини третьої статті 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями частини 2 статті 29 ЦК України, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши, що ОСОБА_5 , 18 років, а ОСОБА_6 , 16 років, правомірно відмовив у задоволенні вимог щодо визначення місця проживання дитини, оскільки згідно ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком встановлених законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: