ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/615/24 Справа № 201/8380/23 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хеопс А» та Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про поділ спільного майна подружжя (суддя першої інстанції Антонюк О.А.),

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хеопс А» та Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про поділ спільного майна подружжя.

21 липня 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходів забезпечення позову та накласти заборону вчиняти будь-які дії, щодо відчуження домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер :03:336:0038 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено заборону вчиняти будь-які дії, щодо відчуження домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер :03:336:0038 за адресою АДРЕСА_1 .

Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користуванням третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно наступного нерухомого майна: домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 2881512) та земельної ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер :03:336:0038 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

21 вересня 2023 року представником АТ КБ «ПриватБанк» Сергач А.В. було подане клопотання про скасування заходів забезпечення позову, які було вжито ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2023 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року в задоволенні клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Із вказаною ухвалою суду не погодився представник АТ КБ «ПриватБанк» Сергач А.В., та подав апеляційну скаргу, вважає, що судом першої інстанції не з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Мотивує скаргу тим, що спірне нерухоме майно є предметом іпотеки АТ КБ «ПриватБанк» та не належить на праві власності а ні позивачу, а ні відповідачу, а належить на праві власності іншій особі. ТОВ «Хеопс А», натомість самостійно не вчиняє дій спрямованих на реєстрацію права власності.

Також зазначає, що факт приналежності права власності ТОВ «Хеопс А» встановлений судовим рішенням у справі № 904/7209/17 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Хеопс А» про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 36 788 218,63 грн.

ОСОБА_3 просив ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року скасувати та задовольнити заяву банку про скасування заходів забезпечення позову.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що відповідач по справі № 201/380/23 ОСОБА_2 , який є власником спірного нерухомого майна, дізнався про ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2023 року по справі № 904/7209/17 під час розгляду даної справи і звернувся з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду, як особа, яка не брала участі у справі, розгляд справи призначено на23.02.2024 року.

ОСОБА_1 просила ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року залишити без змін.

Від ТОВ «Хеопс А» надійшли пояснення з яких вбачається, що Товариство не мало права передавати спірне майно в іпотеку Банку, право власності на спірне нерухоме майно відповідно до закону зареєстровано за відповідачем, позивачка мала права на звернення до суду з даним позовом.

Директор ТОВ «Хеопс А» Зайцев О.В. просив ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року залишити без змін.

У судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» Сергач А.В. доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представники ОСОБА_4 та ТОВ «Хеопс А» у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили відмовити у її задоволенні.

ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено.

Накладено заборону вчиняти будь-які дії, щодо відчуження домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер :03:336:0038 за адресою АДРЕСА_1 .

Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користуванням третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно наступного нерухомого майна: домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 2881512) та земельної ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер :03:336:0038 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року в задоволенні клопотання Банку про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що питання до даній справі не вирішено, рішення не ухвалено, а тому відсутні передбачені законом підстави для його скасування.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (частини 7-10 ст. 158 ЦПК України). Водночас, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в ч.13 ст.158 ЦПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хеопс А» та Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про поділ спільного майна подружжя, в якому зокрема просила визнати за нею право особистою приватної власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,1000 ґа кадастровий номер :03:336:0038 за адресою АДРЕСА_1 .

Мотивувала дану позовну вимогу тим, що 04.12.2006 року було придбане дане майно та 12.03.2007 року за реєстраційним № 2881512 відповідач його зареєстрував на себе у КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Згідно витягу з реєстру прав на нерухоме майно зазначене домоволодіння та земельна ділянка зареєстровано за ОСОБА_5 , ця обставина визнається всіма сторонами справи.

Причиною подачі даної позовної заяви було те, що позивач та відповідач не може дійти згоди, щодо поділу спірного нерухомого майна.

В обґрунтування клопотання про скасування заходів забезпечення позову Банк посилався на те, що спірне нерухоме майно не належить позивачу та відповідачам, а належить третій особі ТОВ «Хеопс-А» та на праві іпотеки Банку, проте жодного доказу на підтвердження цього факту надано не було.

В свою чергу, Товариство не погоджувалось з посилання Банку що він є власником майна, та зазначило, що договори купівлі-продажу між ТОВ «Хеопс А» та відповідачем рішенням суду від 16.07.2018 року у справі № 201/3814/18 було визнано недійними.

Крім того, як зазначила позивачка, на даний час відповідач, як власник спірного майна оскаржує ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2023 року, якою було надано дозвіл на звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано належним чином.

Судом встановлено, що спір судом на даний час не вирішено.

Обставини наведені у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову не свідчать про наявність правових підстав для його задоволення.

Ухвалу про забезпечення позову Банк не оскаржував, відповідно вона є законною і апеляційний суд не уповноважений у даній справі за заявою про скасування заходів забезпечення позову надавати правову оцінку ухвалі про забезпечення позову, виходячи із принципу юридичної визначеності.

За таких обставин, враховуючи те, що розгляд справи досі триває, рішення у справі по суті спору не ухвалено, чинним цивільним процесуальним законодавством передбачено право суду, а не обов`язок скасувати заходи забезпечення позову, колегія суддів не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим, в подальшому, виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Доводи заявника щодо необґрунтованих та незаконних позовних вимог, які заявлені позивачем, до уваги не приймаються, оскільки тільки під час розгляду справи по суті суд надає правову оцінку заявленим позивачем вимогам, під час же вирішення питання щодо забезпечення позову/скасування заходів забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується.

Відтак, висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають вимогам закону і підтверджуються виділеними матеріалами справи.

Зі змісту клопотання про скасування заходів забезпечення позову та апеляційної скарги вбачається, що заявник фактично оскаржує вжиття відповідних заходів, тоді як ухвалу суду про забезпечення позову у встановленому порядку не оскаржував та обґрунтованих підстав для їх скасування не наводить.

Доводи апеляційної скарги не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали суду, оскільки зводяться до незгоди з ухвалою суду про забезпечення позову та по суті заявлених позовних вимог.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

При цьому слід зауважити, що за положеннями ч. 6 ст. 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 24 січня 2024 року.

Головуючий-суддя О. В. Халаджи