Справа № 713/2121/24
Провадження №2-о/713/153/24
УХВАЛА

іменем України

11.07.2024 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю., з участю секретаря Матейчук -Степан Л.Ю., заявника ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Берегометської селищної ради в особі виконавчого комітету Берегометської селищної ради про встановлення факту самостійного виховання дитини , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся в суд з заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини .

Заява обґрунтована тим, що 09.08.2024 року уклав шлюб з ОСОБА_3 , який зареєстрували у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 09.08.2008 року зроблено відповідний актовий запис за №29.

09.08.2008 року від шлюбу у народився син ОСОБА_4 , про що в Книзі реєстрації народжень виконавчого комітету Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області зроблено відповідний актовий запис за №109 від 08.12.2009 року.

Відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.10.2012 року шлюб між ними розірвано.

22 квітня 2022 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір між батьками про утримання та визначення місця проживання з батьком, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за №985. Відповідно до умов договору місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено зі ним за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 15.11.2022 року у справі за його позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Вижницької районної державної адміністрації (справа №713/1358/22) місце проживання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя смт Берегомет Вижницького району Чернівецької області визначено з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішення суду набрало законної сили 15.12.2022 року.

Починаючи з 2022 року та до цього часу фактично самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Неповнолітній ОСОБА_4 проживає з ним , виключно займається його вихованням та неповнолітній ОСОБА_4 знаходиться на його утриманні. Мати дитини перебуває за кордоном та не бере участі у вихованні та утриманні дитини.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітнього сина, необхідне ддя можливості захисту його прав та інтересів, так як він виховується одним із батьків, а також для захисту його прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням дитини, для оформлення соціальної тимчасового виїзду з дитиною за кордон, вирішення інших питань, вихованням дитини, в т.ч. її навчанням, лікуванням, відпочинком, та уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади та самоврядування . інших фізичних та юридичних осіб.

Просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні заявник та його представник просили задовольнити заяву про встановлення факту самостійного виховання батьком неповнолітньої дитини.

Заінтересовані особа: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася , належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи. В адресованій суду заяві вказує, що проживає закордоном у Греції в зв"язку з постійним робочим місцем не має можливості виховувати свого малолітнього сина,який проживає з батьком . Просила задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Представник органу опіки та піклування Берегометської селищної ради в особі виконавчого комітету Берегометської селищної ради в судове засідання не з`явився . В адресованому суду відзиві вважав , що заява підлягає до задоволення . Просив розглядати справу у її відсутність.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні надала наступні покази , що зі слів заявника їй відомо про те, що він самостійно виховує та утримує дитину.

Заслухавши доводи учасників справи, покази свідка, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлення даного факту необхідно заявнику ддя можливості захисту його прав та інтересів, так як він виховується одним із батьків, а також для захисту його прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням дитини, для оформлення соціальної тимчасового виїзду з дитиною за кордон, вирішення інших питань, вихованням дитини, в т.ч. її навчанням, лікуванням, відпочинком, та уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади та самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

При цьому суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 березня 2023 року, справа № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22) визначив, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Судом встановлено, що в обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказує, що йому необхідно встановити факт самостійного виховання неповнолітньої дитини, у зв`язку з тим, що це надає йому право, належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього СК України, діяти в інтересах дитини у випадках передбачених Законом незалежно від волі матері та надає інші права, передбачені СК України у разі ухилення одного з батьків від виконання батьківських обов`язків.

Разом з цим, суд вважає, що саме по собі встановлення судом факту виховання та утримання дитини батьком без участі матері не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухиляння його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

При цьому одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати актом факт відсутності участі батьків у вихованні дитини, або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні.

Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Отже, захист порушених прав у зв`язку з невиконанням, не прийнятті участі одним із батьків у вихованні дитини, тобто самоусунення від виконання батьківських обов`язків, має розглядатись в іншому порядку, передбаченому законом.

Питання належного виховання дітей, досягнення порозуміння між батьками і дітьми, відповідальності батьків за неналежне виконання батьківських обов`язків завжди є важливими й актуальними. Законом України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідальність щодо виховання дітей покладена на обох батьків, незалежно від того проживають вони разом чи окремо, оскільки обов`язок здійснювати належне виховання та нагляд за малолітнім є рівним для обох з них.

Тому за неналежне виконання обов`язку щодо виховання дітей, передбачена відповідальність.

Обов`язки батьків висвітлені в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей батьки можуть бути притягнені до різних видів юридичної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» - на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Зазначені заявником обставини дають суду підстави вважати, що вимога заявника фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України. Такими до прикладу можуть бути право батьків на визначення місця проживання дитини, а такий спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом; право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тощо.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту самостійного виховання і утримання батьком дитини не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу, зокрема встановлення факту самостійного виховання та утримання ним дитини віком до 18 років,.

Таким чином, вимоги заявника ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання неповнолітніх дітей не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження у розумінні положень ст. 293, 315 ЦПК України.

У силу вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, оскільки вимога, з якою заявник звернувся до суду має спір про право, суд залишає заяву ОСОБА_1 без розгляду та роз`яснює, що він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Керуючись статтями 258-261, 293, 315, 353, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Берегометської селищної ради в особі виконавчого комітету Берегометської селищної ради про встановлення факту самостійного виховання дитини , залишити без розгляду .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересовані особи : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 .

Орган Опіки та піклування Берегометської селищної ради Вижницького району, Чернівецької області, юридична адреса: смт. Берегомет, вул. Центральна,20, Вижницький район, Чернівецька область.

Суддя Антоніна КИРИЛЯК