ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 390/1714/21

провадження № 22-ц/4809/613/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2024 року (суддя Бойко І.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи,-

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправним і скасувати наказ Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відсторонення його на роботі, а також стягнути з відповідача середню заробітну плату за вимушений прогул, починаючи з 09.12.2021 до дня поновлення на роботі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що він з 08.07.2021 перебуває на посаді машиніста конвеєра в ДП «СхідГЗК». Наказом ДП «СхідГЗК» від 07.12.2021 № 755 о/с його з 09.12.2021 фактично відсторонено від роботи через відмову надати медичну документацію на підтвердження щеплення від ГРВІ COVID-19, спричиненої вірусом SARS-CoV-2. Вказав, що у трудовому договорі, укладеному з відповідачем, відсутній обов`язок працівника робити періодичні щеплення від коронавірусної хвороби COVID-19. В переліку хвороб, від яких законом встановлені обов`язкові щеплення, відсутня хвороба, спричинена COVID-19 через вірус SARS-CoV-2. Також зазначав, що він не погоджувався на вакцинацію від зазначеної хвороби, оскільки всі вакцини від корона вірусної хвороби не завершили повний цикл клінічних випробувань, їх ефективність не достатня, крім того, наявний ризик побічних ефектів від неперевірених вакцин. Запровадження карантину через коронавірусну хворобу здійснено не в період воєнного або надзвичайного стану, тому обмеження прав і свобод людини та громадянина України не допускається. Вважає, що відповідач не мав законних прав відсторонити його від роботи, чим порушив гарантоване право на працю, що включає можливість заробляти та поставив його у скрутне становище, оскільки на час відсторонення зарплата йому не виплачувалась, чим позбавив позивача засобів існування, так як на іншу роботу він не міг влаштуватися.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною діяльність Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» щодо відсторонення ОСОБА_1 від роботи за відсутності профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричинено корона вірусом SARS-CoV-2, та скасувати наказ ДП «СхідГЗК» № 755 о/с від 07 грудня 2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» шахта середню заробітну плату за вимушений прогул ОСОБА_1 , починаючи з 09.12.2021 до дня поновлення на роботі, а саме: до 01.03.2022, у розмірі 54920,32 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 2147,2 грн.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що позивач не надав відповідачу документ, який підтверджує щеплення проти гострої респіраторної хвороби, або медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації, у зв`язку із чим відповідач мав всі законні підстави для прийняття наказу №755-ос від 07 грудня 2021 року, керуючись при цьому виключно нормами МОЗ України.

Також відповідач зазначив, що стягуючи середній заробіток з відповідача на користь позивача за час незаконного відсторонення в сумі 54920,32 грн, суд виходив з розрахунку середньоденного розміру заробітної плати перед відстороненням позивача від роботи в розмірі 669,72 грн. На думку скаржника вірний розрахунок середньоденної заробітної плати становить 538,27 грн, який зазначений у довідці від 31.01.2024 № 10.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заповненої на ім`я ОСОБА_1 , 08.07.2021 він прийнятий на роботу на посаду машиніста конвеєра дробильно-сортувального комплексу дільниці технологічний комплекс по дробленню, збагаченню, навантаженню руди й очищення шахтних вод з повним робочим днем в особливо шкідливих умовах праці (а.с.53-54).

Згідно до довідки № 2 від 08.01.2024, виданої інспектором з кадрів ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» Інгульська шахта, кількість фактично відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у 2021 року становить: у жовтні - 9 робочих днів, у листопаді - 22 робочі дні, у грудні - 6 робочих днів.

З довідки про доходи № 168 від 13.12.2021, наданої керівником Інгульської шахти ДП «СхідГЗК», вбачається, що ОСОБА_1 у 2021 році нарахована заробітна плата у наступних розмірах: за липень 4423,13 грн, за серпень 8735,30 грн, за вересень - 8867,45 грн, за жовтень 8509, 28 грн, за листопад - 12253,40 грн (а.с.55).

Відповідно до наказу в.о. генерального директора Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» № 444 від 18.11.2021 «Про обов`язкове профілактичне щеплення працівників підприємства проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» працівників зазначеного підприємства кожного персонально у строк до 03.12.2021 зобов`язано надати безпосередньо керівнику документ, який підтверджує наявність профілактичного щеплення проти COVID-19, наприклад: документ, який підтверджує, що працівник отримав повний курс вакцинації або одну дозу дводомної вакцини від COVID-19, включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; або міжнародний, внутрішній сертифікат або іноземний сертифікат, що підтверджує, вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводомної вакцини (жовтий сертифікат) або однією дозою однодомної вакцини чи двома дозами дводомної вакцини (зелений сертифікат), які включені ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, або довідку ЛКК від сімейного лікаря про перенесений коронавірус, яка діє можливість працівникові бути допущеним до роботи, залишаючись не вакцинованим протягом строку, зазначеного в цій довідці або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень. Починаючи з 09.12.2021 допускати до роботи тільки тих працівників, які пройшли обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 (а.с.73).

З повідомлення № 09-07/4807 від 03.12.2021 вбачається, що ДП «СхідГЗК» повідомило ОСОБА_1 , що з 09.12.2021 на період дії карантину, встановленого КМ, щеплення проти COVID-19 обов`язкове для працівників підприємства та запропоновано надати до 03.12.2021 документ на підтвердження вакцинації від зазначеної хвороби або медичну довідку про відстрочку вакцинації або абсолютне протипоказання до щеплення. ОСОБА_1 попереджено, що у випадку відсутності зазначених документів його буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати (а.с.58).

Згідно з наказом № 755 о/с від 07.12.2021 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 », виданого в.о. директора Інгульської шахти Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», вбачається, що ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 09.12.2021 на строк до усунення причин, що його зумовили, а саме: ненадання документу, який підтверджує профілактичне щеплення проти COVID-19 або довідки про тимчасові або постійні протипоказання до вакцинації проти COVID-19 (а.с.25).

Відповідно до наказу в.о. директора Інгулької шахти Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» № 95 о/с від 25.02.2022 зупинено з 01.03.2022 до завершення воєнного стану в України дію наказу № 755 о/с від 07.12.2021 та допущено до роботи раніше відстороненого від роботи ОСОБА_1 з нарахуванням та виплатою останньому заробітної плати (а.с.139).

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до ст. 21 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (ст. 51 КЗпП України).

Відповідно до ч.1 ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» протиепідемічні заходи це комплекс організаційних, медико-санітарних, ветеринарних, інженерно-технічних, адміністративних та інших заходів, що здійснюються з метою запобіганню інфекційних хвороб, локалізації та ліквідації їх осередків, спалахів та епідемій.

Відповідно до ч.1, 2, 6 ст.12 цього Закону профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» №211 від 11 березня 2020 року на всій території України з 12 березня 2020 року запроваджено карантин, який згодом неодноразово продовжено.

Згідно із Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №267, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року №90, Міністерство охорони здоров`я України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань.

Наказом Міністерство охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, який надалі було доповнено (далі - Перелік №2153).

За змістом Переліку №2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають усі працівники визначених цим документом органів, закладів, підприємств, установ, організацій у разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року №595. Отже, Перелік №2153 передбачав низку винятків, пов`язаних зі станом здоров`я конкретної людини, із загального правила про обов`язкову вакцинацію зазначених груп працівників незалежно від того, чи є в них об`єктивна необхідність контактувати на роботі з іншими людьми та з якою саме їх кількістю, тобто чи мають підвищений ризик інфікуватися коронавірусом SARS-CoV-2 та/або сприяти його подальшому поширенню. Критеріїв вибору підприємств, установ та організацій для включення до Переліку №2153 останній не містить.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року №1096 постанову Кабінету Міністрів України №1236 доповнено пунктом 41-6, відповідно до якого керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій доручено забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком №2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21 відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника. Проте, слід з`ясувати, чи було нагально необхідним відсторонення працівника від роботи та наскільки саме таке відсторонення сприяло досягненню зазначеної легітимної мети.

Разом з тим, відсторонення особи від роботи, що може мати наслідком позбавлення її в такий спосіб заробітку без індивідуальної оцінки поведінки цієї особи, лише на тій підставі, що вона працює на певному підприємстві, у закладі, установі, іншій організації, може бути виправданим за наявності дуже переконливих підстав. У кожному випадку слід перевіряти, чи була можливість досягнути поставленої легітимної мети шляхом застосування менш суворих, ніж відсторонення працівника від роботи, заходів після проведення індивідуальної оцінки виконуваних ним трудових обов`язків, зокрема, оцінки об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми, можливості організації дистанційної чи надомної роботи тощо.

На підставі наведеного вище, при розгляді даної категорії справ, судами, визначаючи об`єктивну необхідність щеплення працівника і перевіряючи законність його відсторонення від роботи для протидії зараженню COVID-19, необхідно з`ясовувати наявність наведених вище та інших факторів.

Однак, відповідач не обґрунтовував необхідність відсторонення позивача тим, що він працюючи машиністом конвеєра ДП «Схід ГЗК», створював загрози, які б вимагали вжиття такого суворого заходу втручання у право на повагу до приватного життя, який позбавляв позивача заробітку.

Встановивши вказані обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач незаконно відсторонив позивача від роботи з наведених вище підстав.

Разом з цим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, з огляду на наступне.

Так, частиною другою статті 2 КЗпП України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно із частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, тобто заробітна плата виплачується саме за виконану роботу.

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством.

Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Водночас колективним та/або трудовим договором, рішенням роботодавця може бути передбачено інші умови.

У зв`язку із цим у кожному конкретному випадку при вирішенні питання про нарахування сум за час правомірного відсторонення працівника від роботи слід виходити, насамперед, із норм КЗпП України, умов колективного договору, який діє на підприємстві, де працює відсторонений працівник, та укладеного з останнім трудового договору.

У разі, якщо таке відсторонення не було правомірним, роботодавець зобов`язаний здійснити працівникові визначені законодавством виплати.

Згідно роз`яснень, викладених у п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 зазначено, що якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КзпП).

Положення ст. 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» вона застосовується, серед іншого, у випадках вимушеного прогулу.

Згідно п. 2 вказаної постанови середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 вказаної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом від 07 грудня 2021 року №755-ос «Про відсторонення ОСОБА_1 », позивача відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 09 грудня 2021 року на строк до усунення причин, що його зумовили, а саме, ненадання документу, який підтверджує профілактичне щеплення проти COVID-19 або довідки про тимчасові або постійні протипоказання до вакцинації проти COVID-19 за формою №028-1/о, затвердженої МОЗ України.

Відповідно до наказу в.о. директора Інгулької шахти Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» № 95 о/с від 25.02.2022 зупинено з 01.03.2022 до завершення воєнного стану в України дію наказу № 755 о/с від 07.12.2021 та допущено до роботи раніше відстороненого від роботи ОСОБА_1 з нарахуванням та виплатою останньому заробітної плати.

Оскільки суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про незаконність спірного наказу про відсторонення позивача від роботи, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто заробітну плату за час незаконного відсторонення, тобто з 09 грудня 2021 року до 01 березня 2022 року, дати зупинення дії спірного наказу до завершення воєнного стану в Україні.

При цьому, суд першої інстанції визначив середньоденну заробітну плату позивача в сумі 669,76 грн., при цьому відповідачем суду першої інстанції доказів на підтвердження іншого розміру середньоденної заробітної плати позивача не надано. Загальна кількість робочих днів за час відсторонення позивача з 09 грудня 2021 року до 01 березня 2022 року - 82 робочих дні. Таким чином, сума середнього заробітку за час відсторонення позивача складає: 82 день х 669,76 грн. = 54920,32 грн. Дана сума вказана без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, характер спірних правовідносин, з чого правомірно дійшов висновку, надаючи правову оцінку, що спірний наказ про відсторонення є неправомірним та таким, що не відповідає законності такого відсторонення позивача від займаної посади, оскільки дії роботодавця в цьому випадку, щонайменше, були непропорційними переслідуваній легітимній меті, для досягнення якої держава передбачила можливість відсторонення працівника від роботи, з огляду на що суд першої інстанції також вірно задовольнив позов і в частині стягнення середнього заробітку за час відсторонення позивача від роботи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно визначено характер спірних правовідносин та матеріальні норми права, якими ці правовідносини регулюються.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 14.05.2024.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л. Дуковський