ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 672/641/23

Провадження № 22-ц/4820/1341/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю: позивачки ОСОБА_1

і її представника ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

і їх представника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на додаткове рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 травня 2024 року (суддя Пономаренко Л. Е.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Городоцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Головне Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства, зобов`язання внести зміни до актового запису про народження дитини.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, суд

у с т а н о в и в :

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 . Встановлено факт батьківства ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_7 . Внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 , складеного Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ): в графі «відомості про батька» зазначено « ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

06 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення на її користь судових витрат у розмірі 60692,26 грн, з яких: судовий збір за подання позовної заяви - 2147,20 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду - 536,80 грн, витрати пов`язані із проведенням експертизи - 16302 грн, витрати, пов`язані з викликом в експертну установу (проїзд до м. Києва та у зворотному напрямку) - 1206,26 грн, витрати на правничу допомогу адвоката - 40500 грн.

Додатковим рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 травня 2024 року стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних частках на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 45192,26 грн, з яких: судовий збір в розмірі 2684 грн, вартість проведеної молекулярно-генетичної експертизи в сумі 16302 грн, витрати, пов`язані з викликом в експертну установу в розмірі 1206,26 грн та 25000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із додатковим рішенням, в апеляційній скарзі просить його змінити в частині стягнення судових витрат в рівних частках і зменшення витрат на правову допомогу та викласти резолютивну частину рішення в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1342 грн судового збору, 8151 грн вартості проведеної молекулярно-генетичної експертизи, 303,13 грн витрат, пов`язаних з викликом в експертну установу, 20250 грн витрат на правову допомогу адвоката. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1342 грн судового збору, 8151 грн вартості проведеної молекулярно-генетичної експертизи, 303,13 грн витрат, пов`язаних з викликом в експертну установу, 20250 грн витрат на правову допомогу адвоката». Зазначає, що стягнення судом судових витрат в рівних частинах суперечить закону. Не погоджується із зменшенням витрат на правничу допомогу адвоката до 25000 грн.

ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , не погоджуючись із додатковим рішенням, в апеляційній скарзі просять його змінити, скасувавши його в частині стягнення судових витрат в рівних частинах з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в загальній сумі 45192,26 грн. Вказують, що спору між позивачкою та відповідачами з приводу батьківства ОСОБА_6 по відношенню до малолітньої дитини не було. Вони не порушували права та законні інтереси ОСОБА_1 , заперечували лише факт її спільного проживання із сином. При розподілі судових витрат суд не врахував те, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи і звільнена від сплати судового збору. Вважають, що відсутні правові підстави для стягнення з них судових витрат позивачки.

У засіданні апеляційного суду сторони і їх представники підтримали кожен свою апеляційну скаргу.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Правильним є висновок суду про необхідність стягнення з відповідачів судових витрат позивачки.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин 1 і 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно з частиною 1, пунктами 1, 2, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про те, що вони не порушували права позивачки і не повинні відшкодовувати їй судові витрати, оскільки вони є відповідачами у справі, рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2024 року, яким задоволено позов ОСОБА_1 , не оскаржували.

Безпідставним є посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на незаконність стягнення судом судових витрат в рівних частинах з відповідачів.

При повному або частковому задоволенні позову до кількох відповідачів судові витрати, сплачені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно до розміру задоволених позовних вимог до кожного з відповідачів.

Висновок суду про покладення на ОСОБА_3 і ОСОБА_4 судових витрат у рівних частках відповідає вимогам закону, оскільки до них пред`явлені однакові позовні вимоги.

Проте при розподілі судових витрат суд припустився помилки.

Тому частково заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг.

Установлено, що ОСОБА_1 під час розгляду справи понесла такі судові витрати: по оплаті судового збору за подання позовної заяви 2147,20 грн та за подання апеляційної скарги на ухвалу суду 536,80 грн, разом 2684 грн; пов`язані з проведенням експертизи 16302 грн; пов`язані з прибуттям до експертної установи та у зворотному напрямку 1206,26 грн; на професійну правничу допомогу 40500 грн.

Документи, що підтверджують оплату судового збору, надані на час вчинення процесуальних дій.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи підтверджені квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 79 від 20.12.2023, на проїзд квитками від 14.12.2023, посадочними документами від 15.12.2023.

На підтвердження надання правничої допомоги в розмірі 40500 грн ОСОБА_1 надала квитанції до прибуткового касового ордера № 910/17 від 30.03.2023 на суму 5000 грн, № 944/40 від 24.07.2023 на суму 6000 грн і № 1008/33 від 02.05.2024 на суму 29500 грн, звіт-розрахунок вартості правової допомоги з урахуванням затраченого часу, особливостей і складності справи № 672/641/23 від 02.05.2024.

Професійну правничу допомогу у справі позивачці надавали адвокати Гаджук В. О. та ОСОБА_8 , що підтверджується договором про надання правничої допомоги від № 945 від 29.03.2023, ордерами про надання правничої (правової) допомоги серії ВХ № 1043471 від 01.04.2023, ВХ № 1049074 від 03.07.2023, договором про надання правничої допомоги № 1017/131 від 07.07.2023 та ордером про надання правничої (правової) допомоги серії ВХ № 1049891 від 13.07.2023 (а. с. 23- 24, 78, 142, 143, т. 1).

Відповідно до пунктів 18, 20 договорів про надання правничої допомоги № 945 від 29.03.2023 та № 1017/131 від 07.07.2023 розрахунок по гонорару та фактичних видатках, здійснюється одразу після укладення цього договору. Підтвердженням факту сплати гонорару та фактичних витрат є один з таких документів: квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касовий чек.

ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 117041 від 29.11.2022.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).

Отже, помилковим є висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 витрат по оплаті судового збору.

1/2 частину таких витрат у сумі 1342 грн необхідно компенсувати позивачці у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інша 1/2 частина витрат по оплаті судового збору у сумі 1342 грн правильно стягнута з ОСОБА_4 .

До закінчення судових дебатів у справі адвокат Гаджук В. О. заявив про надання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підставі частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частинами 3 і 8 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З урахуванням практики ЄСПЛ при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина 1 статті 246 ЦПК України).

У засіданні апеляційного суду представник позивачки пояснив, що відсутні поважні причини неподання доказів понесення судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, від 20.12.2023 у сумі 16302 грн, пов`язаних з проїздом до експертної установи, від 14-15.12.2023 у сумі 1206,26 грн та на правничу допомогу від 30.03.2023 на суму 5000 грн і від 24.07.2023 на суму 6000 грн до закінчення судових дебатів у справі.

На думку колегії суддів зазначені витрати не підлягають стягненню з відповідачів.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21).

Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

Зазначені висновки апеляційний суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.

Квитанція до прибуткового касового ордера № 1008/33 від 02.05.2024 про сплату витрат на правничу допомогу у сумі 29500 грн не могла бути подана до закінчення судових дебатів, що є поважною причиною.

Зі змісту наданого адвокатом звіту-розрахунку вбачається, що до витрат на правничу допомогу включено 2000 грн за виконання роботи 02.02.2024 (зібрання доказів судових витрат, підготовка звіту-розрахунку, заяви про стягнення судових витрат, копій з додатками для направлення учасникам справи).

Така робота виконана адвокатом після ухвалення судового рішення у справі. Тому ці витрати (2000 грн) не можуть бути покладені на відповідачів.

Отже, розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 27500 грн, які необхідно стягнути з відповідачів у рівних частинах по 13750 грн з кожного.

У суді першої інстанції відповідачі не заявляли про неспівмірність витрат на правничу допомогу.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. З цих підстав суд першої інстанції, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не мав права з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу.

З огляду на викладене на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати з ОСОБА_3 у сумі 13750 грн (на правничу допомогу), з ОСОБА_4 - у сумі 15092 грн (13750 грн на правничу допомогу + 1342 грн по оплаті судового збору).

Додаткове рішення суду першої інстанції необхідно змінити і викласти мотивувальну частину в редакції цієї постанови та абзац другий резолютивної частини рішення в новій редакції.

В решті додаткове рішення потрібно залишити без змін.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити частково.

Додаткове рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 травня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови та абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції: «Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати з ОСОБА_3 у сумі 13750 грн (тринадцять тисяч сімсот п`ятдесят грн), з ОСОБА_4 у сумі 15092 грн (п`ятнадцять тисяч дев`яносто дві грн).

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, витрати по оплаті судового збору у сумі 1342 грн (одна тисяча триста сорок дві грн)».

В решті додаткове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 липня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта