УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 296/12188/23

провадження № 61-1311ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2023 року в складі судді Шкирі В. М. та постанову Житомирського апеляційного суду від 10 cічня 2024 року в складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Микитюк О. Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про допущення порушень при розгляді звернень, обстеження земельних ділянок та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі - ГУ Держгеокадастру) про допущення порушень при розгляді звернень, обстеження земельних ділянок та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що вона 22 липня 2021 року звернулася до ГУ Держгеокадастру із заявами, у яких просила: здійснити обстеження земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; забезпечити обов`язкову її участь у проведенні обстежень; надати правовий аналіз документів отриманих під час проведення обстежень земельних ділянок та документів наданих нею під час проведення обстежень. Порушення законодавства полягають у порушені строку проведення обстеження по її заявах від 22 липня 2021 року; незаконній відмові виконати вимогу 1 заяв від 22 липня 2021 року; незаконній відмові зазначити в акті площу всієї землі, цільове призначення території та межі земельної ділянки; незаконній відмові виконати вимогу 2 та вимогу 3 заяв від 22 липня 2021 року; незаконному наданні актів низької якості з наявністю чорних полос.

Внаслідок таких неправомірних дій відповідача їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 210 000,00 грн, адже вона зазнала погіршення стану здоров`я, перенесла душевні страждання та була позбавлена можливості реалізовувати звички та бажання, що призвело до погіршення стосунків з оточуючими та інші негативні наслідки.

Просила прийняти виклад порушень законодавства, заподіяних ГУ Держгеокадастру у Житомирській області при розгляді заяв від 22 липня 2021 року про здійснення обстежень земельних ділянок, складанні актів обстеження.

У зв`язку з викладеним позивач просила:

визнати незаконними рішення, дії чи бездіяльність ГУ Держгеокадастру шляхом незаконних дій при здійсненні своїх повноважень при розгляді заяв від 22 липня 2021 року про здійснення обстеження земельних ділянок, якими порушено її конституційні права та заподіяно моральної шкоди із зазначенням суті порушень, норм законодавства та доказів;

відшкодувати за рахунок ГУ Держгеокадастру моральну шкоду в розмірі 210 000,00 грн.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2023 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 10 січня 2024 року, відмовлено у відкритті провадження у справі. Роз`яснено позивачу, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції, з якою погодився апеляційний суд, мотивована тим, що згідно зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 вважає, що при розгляді її заяв від 22 липня 2021 року про здійснення обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , вільної, для садівництва та будівництва, яку бажає отримати ОСОБА_1 , відповідачем не було дотримано вимог чинного законодавства, зокрема, порушено строки і процедуру розгляду її заяви, оскільки її розглянуто через 6 місяців, незаконно відмовлено зазначити площу ділянки, цільове призначення межі земельної ділянки, відмовлено у огляді за участі ОСОБА_1 , що призвело до позбавлення права надати додаткові пояснення, надано копії низької якості.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 08 квітня 2020 року у справі №180/1560/16-а (провадження №11-1123апп19) висловлювала правову позицію про те, що вимоги про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень підлягають розгляду лише за правилами адміністративного судочинства. Вимоги про відшкодування моральної шкоди розглядаються за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Оскільки позивачка оскаржує дії суб`єкта владних повноважень та просить відшкодувати завдану їй шкоду і звернулася до суду із позовом про захист свого інтересу при розгляді звернень щодо обстеження земельних ділянок, правовідносини, які виникли між сторонами є адміністративно-правовими та справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.

Спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем, який є органом державної влади, і під час розгляду заяв ОСОБА_1 виконував владні управлінські функції, покладені на нього відповідно до вимог законодавства. Тому вказаний спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Буді-які приватноправові відносини між сторонами не виникли.

Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що при розгляді цієї справи дослідженню підлягає правомірність дій відповідача при здійсненні обстеження земельних ділянок та розгляду заяв ОСОБА_1 , що охоплює собою встановлення судом обставин дотримання процедури розгляду клопотання, прийнятого за її результатами рішення, порядку проведення обстежень земельних ділянок. При цьому такі обставини не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спір у даній справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про допущення порушень при розгляді звернень, обстеження земельних ділянок та відшкодування моральної шкоди не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Законність таких дій і рішення виконавчого органу місцевого самоврядування підлягає перевірці адміністративним судом, а вирішення питання про відшкодування моральної шкоди залежить від оцінки судом дій та рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень.Подібний висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 26 листопада 2021 року у справі № 295/5101/21 та від 25 січня 2023 року у справі № 295/6697/22. Враховуючи те, що відповідач під час розгляду заяв ОСОБА_1 здійснював владні управлінські функції та реалізовував свої контрольні функції у сфері управління, такий спір є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду, а вимога про стягнення моральної шкоди в розумінні зазначених вище роз`яснень Верховного Суду, також підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої статті 21 КАС України. За наведених обставин суд першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження у справі.

20 січня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

Касаційна скарга обґрунтована тим, щосуди незаконно відмовили їй у доступі до правосуддя, оскільки незаконно, з надмірним формалізмом, відмовили встановити юрисдикцію позовної заяви про судовий захист цивільного права та інтересу, чим порушили право позивача на справедливий суд.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, зокрема невідповідність висновків суду змісту позовної заяви про порушення цивільних прав позивача. Суди незаконно змінили суть позовної заяви та позовних вимог, незаконно змінили правовідносини та юрисдикцію.

Суд апеляційної інстанції відмовив позивачеві зазначити в постанові апеляційного суду повний зміст позовних вимог, невірно зазначив вимоги апеляційної скарги, відмовив позивачеві розглянути вимоги апеляційної скарги, апеляційним судом зроблені висновки, які є незаконними та суперечать вимогам позовної заяви, здійснив незаконне тлумачення норм законодавства та застосував норми, які не підлягають застосуванню.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Суди встановили, що 22 липня 2021 року ОСОБА_1 подала до ГУ Держгеокадастру у Житомирській області дві заяви у якій просила здійснити обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , вільної, та під садівництво, яку бажає отримати ОСОБА_1 . Вимога 2 - обов`язкова участь ОСОБА_1 у проведенні обстеження. Вимога 3 - обстеження земельної ділянки проводити після проведення обстеження земельних ділянок по АДРЕСА_3 , самовільне будівництво 210 гаражів по АДРЕСА_2 під садівництво та під житлове будівництво для встановлення законних меж вільної земельної ділянки. Вимога 4 - надати правовий аналіз документів отриманих під час проведення обстеження земельної ділянки та документів наданих ОСОБА_1 додатково під час проведення обстеження.

Відповідно до актів обстеження земельних ділянок № 994-ДК, № 995-ДК та

№ 996-ДК 18 січня 2022 року Держгеокадастру у Житомирській області проведено обстеження земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 . Обстеження земельних ділянок було проведено у зв`язку з необхідністю виконання наказу ГУ Держгеокадастру від 15 грудня 2021 року № 995-ДК та на підставі скарги гр. ОСОБА_1 від 26 листопада 2021 року.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства (частина п`ята статті 21 КАС України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 280/179/19 (провадження № 14-567цс19) вказано, що:

«при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи, яка має розглядатись у порядку адміністративної юрисдикції, є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин. Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, яке підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть у тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Якщо особа звертається до відповідних органів із заявою для отримання у користування вільної земельної ділянки, за результатами розгляду якої ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Верховний Суд вже викладав висновок щодо суб`єктної юрисдикції у спорах за подібних правовідносин, у яких одним із учасників є суб`єкт владних повноважень. Зокрема, такий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц (провадження № 14-5 зц 18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 820/4149/17 (провадження

№ 11-759 апп 18), від 11 вересня 2019 року у справі № 280/191/19 (провадження № 14-377цс19) і від 04 березня 2020 року у справі № 280/174/19 (провадження № 509цс19) та у справі № 296/3870/19 (провадження № 14-532цс19). У наведених постановах Велика Палата Верховного Суду зазначила, що завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина перша статті 2 КАС України).

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки в оренду, а не за захистом наявного в нього майнового права на цю земельну ділянку. Про наявність існуючого речового права позивача або інших осіб на земельну ділянку в позовній заяві не зазначено, судами існування такого права не встановлене. Отже, судами першої та апеляційної інстанцій правильно застосовано норми права та правильно визначено, що цей спір не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 180/1560/16-а (провадження № 11-1123апп19) зазначено, що «за правилами частини другої статті 21 КАС вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції».

Суди встановили, що позивач просила визнати незаконними дії ГУ Держгеокадастру при здійсненні своїх повноважень при розгляді її заяв від 22 липня 2021 року про здійснення обстеження земельних ділянок, посилалась на порушення строків і процедури їх розгляду. При розгляді цієї справи дослідженню підлягає правомірність дій відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні обстеження земельних ділянок та розгляду заяв ОСОБА_1 . При цьому, такі обставини не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку, оспорюванням права власності інших осіб, про наявність існуючого речового права позивача або інших осіб на земельну ділянку в позовній заяві не зазначено.

За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок, що законність таких дій ГУ Держгеокадастру підлягає перевірці адміністративним судом, а вирішення питання про відшкодування моральної шкоди залежить від їх оцінки судом. Тому цей спір не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У частині четвертій статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 10 січня 2024 року у справі № 296/12188/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

М. М. Русинчук