Справа № 615/366/24
Провадження № 2/615/167/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 травня 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Левченка А. М.,

за участю:

секретаря судового засідання Павлович В.А.,

прокурора ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Валки за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Богодухівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротоп» до ОСОБА_2 , про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації,

ВСТАНОВИВ

06 березня 2024 року керівник Богодухівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротоп» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про припинення права власності на земельну ділянкуз кадастровим номером :04:000:0359 площею 3,9644 га, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Заміської сільської ради Валківського району Харківської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 10686285 від 05.08.2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12), шляхом її конфіскаціїна користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що в ході вивчення питання дотримання іноземцями вимог законодавства щодо відчуження протягом року успадкованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Валківського району Харківської області, встановлено порушення, яке виражається у протиправному володінні та користуванні громадянкою російської федерації землею вказаної категорії.

Зокрема, ОСОБА_2 , яка є громадянкою російської федерації (паспорт іноземця серія та номер НОМЕР_1 виданий 27.04.2012 року) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 серпня 2015 року зареєстрованого в реєстрі за № 707 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0359 площею 3,9644 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заміської сільської ради Валківського району Харківської області (колишня назва до об`єднання ОТГ).

Таким чином, громадянка російської федерації ОСОБА_2 у 2015 році набула право власності на вищезазначену земельну ділянку сільськогосподарського призначення, однак, протягом року не виконала покладений на неї у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужила земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ураховуючи те, що отримана відповідачем у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :04:000:0359, вартістю згідно довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості 64640,28 грн, нею добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 05.08.2016 року), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом їх конфіскації за рішенням суду.

Станом на сьогодні оспорювана земельна ділянка перебуває в оренді у ТОВ «Агротоп».

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 07 березня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року закрито підготовче провадження по справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Прокурор Пономаренко А.О. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. У письмових поясненнях від 08 березня 2024 року заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що в даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом відповідача -власника спірної земельної ділянки, оскільки остання до цього часу відповідну земельну ділянку не відчужила, що порушує вимоги законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Валківського районного суду Харківської областіhttps://vl.hr.court.gov.ua. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , яка є громадянкою російської федерації (паспорт громадянина російської федерації, серія та номер НОМЕР_1 виданий 27.04.2012 року відділом уфмс росії по камчатському краю в м. петропавловськ-камчатський, код підрозділу 410-001) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 серпня 2015 року зареєстрованого в реєстрі за №707, виданого приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Габінет Ю.І., набула право власності на земельну ділянку площею 3,9644 га, кадастровий номер :04:000:0359, що розташована на території Заміської сільської ради Валківського району Харківської області, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначена земельна ділянка належала спадкодавиці ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 209250 виданого 07 жовтня 2005 року Валківським районним відділом земельних ресурсів Харківської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25 листопада 2004 року Валківською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстровим № 2357. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 2 про що свідчить долучені до матеріалів справи: копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від05 серпня 2015 року; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний № 12 від 26.02.2024 року.

06 серпня 2015 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротоп» укладено договір оренди земельної ділянки (строк дії договору 15 років), про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право № 48023241 від 26 вересня 2022 року, що також підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 12 від 26.02.2024 року та копією договору оренди землі від 06 серпня 2015 року.

З наведеного вбачається, що на час прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки площею 3,9644 га, кадастровий номер :04:000:0359 відповідач мала громадянство російської федерації. Відповідні відомості містяться у копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 серпня 2015 року; інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний № 12 від 26.02.2024 року, копії договору оренди землі від 06 серпня 2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч.ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України).

Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право»)

Положеннями статті 81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини.

Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Згідно п. «е» ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом;

Відповідно до ст. 145 Земельного кодексу України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Згідно п. 10 ч.1 ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі конфіскації.

До особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом (ст. 354 Цивільного кодексу України).

Оскільки відповідач, будучи громадянкою російської федерації, після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення не відчужила її протягом року з моменту переходу такого права, є підстави для конфіскації належної ОСОБА_2 земельної ділянки у власність держави.

Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа N 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

Щодо представництва прокурором інтересів держави.

Статтею 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі N 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності на господарювання, тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів.

Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абз. 3 ч. 5ст. 56 ЦПК України).

28 лютого 2023 року Харківською обласною прокуратурою на адресу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області було спрямовано лист № 15/1-218 вих. 23, яким повідомлено про наявність порушень вимог Земельного кодексу України щодо перебування на праві приватної власності у іноземних громадян земельних ділянок. Зокрема земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0359.

Листом № 10-20-14-1114/0/19-23 від 13 березня 2023 року Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повідомило, що на разі ведеться комплексна робота стосовно збору матеріалів для подальшого вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів держави щодо звернення до суду з позовними заявами про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у приватній власності громадян рф, в порядку передбаченому ст. 145 Земельного кодексу України.

Разом із тим, головне управління, як управління не має пільг щодо сплати судового збору, передбачених ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що в умовах обмеженого бюджетного фінансування дозволяє здійснити вжиття заходів представницького характеру лише стосовно певної кількості земельних ділянок.

Богодухівською окружною прокуратурою Харківської області на адресу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області було направлено повідомлення № 56-683 вих-24 від 27 лютого 2024 року про представництво інтересів держави (в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру) в якому надано інформацію про виявлені порушення земельного законодавства та намір звернутися до Валківського районного суду Харківської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Правовий висновок про те, що прокурор уповноважений звертатися до суду для захисту інтересів держави в суді в особі органу, до компетенції якого належить захист інтересів держави у відповідній сфері, у разі невиконання або неналежного виконання цим органом своїх повноважень, у тому числі з огляду на відсутність бюджетних асигнувань на сплату судового збору, міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, та Верховного Суду від 1 червня 2021 року у справі № 910/11956/20.

У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 14 ,41 Конституції України, ст.ст. 38, 39 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 81, 145 Земельного кодексу України, ст.ст. 346, 354 ЦК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 2,10,12,13,27,81,89,141,258-259,263,265,268,273, 280-282,352,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ

Позов Богодухівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротоп» до ОСОБА_2 , про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації- задовольнити.

Припинити громадянці російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0359 площею 3,9644 га, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Заміської сільської ради Валківського району Харківської області (номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10686285 від 05.08.2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12), шляхом її конфіскаціїна користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Харківської обласної прокуратури (, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету 2800) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Валківського районного суду Харківської області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач Богодухівська окружна прокуратура Харківської області, юридична адреса: 62103, Харківська область, м. Богодухів, пл. Свято-Духівська, буд. 1 в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській области, , юридична адреса: 61165, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21, поверх 8-9;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адресареєстрації: АДРЕСА_1 ;

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротоп», , юридична адреса: 63042, Харківська область, Богодухівський район, с. Сніжків, вул. Сонячна, буд.6.

Повне судове рішення складено 15 травня 2024 року.

Головуючий суддя А.М. Левченко