Справа № 351/163/24
Номер провадження №2/351/331/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снятина в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Петрички Олександра Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Петричка Олександр Євгенович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 03.02.2007 позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя не склалося з причини відсутності взаєморозуміння між ними та байдужості до життя і проблем кожного. Близько двох років сторони не підтримують шлюбних стосунків та проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. Примирення з відповідачем вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.03.2007 виконкомом Попельниківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліттята стягнути додаткові витрати на сина ОСОБА_3 у розмірі половини від вартості його навчання за 2022-2023 та 2023-2024 навчальні роки, що становить 26 000 грн.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 03 лютого 2007 року виконкомом Попельниківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 03 лютого 2007 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , прізвище дружини ОСОБА_6 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 18 липня 2007 року виконкомом Попельниківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 11. Батьком дитини записаний ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з копією довідки № 227 від 04.01.2024, виданої МОЗ фаховий медичний коледж Івано-Франківський національний медичний університет, ОСОБА_3 дійсно є студентом 2 курсу 21а групи фахового медичного коледжу Івано-Франківського національного медичного університету контрактної форми навчання.

Згідно з копією договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти № 42 С від 25.07.2022, укладеного Івано-Франківським національним медичним університетом в особі ректора Рожка М.М. та вступником ОСОБА_3 , та законним представником ОСОБА_1 , предметом цього договору є надання освітніх послуг, а саме: здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою стоматологія ортопедична.

Згідно з копією договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 42 від 03.08.2022, укладеного Івано-Франківським національним медичним університетом в особі ректора Рожка М.М. та здобувачем освітньої послуги ОСОБА_3 , та замовником освітньої послуги ОСОБА_1 , цей договір є невід`ємним додатком до Договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти від 25.07.2022 № 42 С. Загальна вартість оплатної освітньої послуги за весь строк навчання становить 78 000 грн. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: 2022-2023 навчальний рік - 26 000 грн., 2023-2024 навчальний рік - 26 000 грн., 2024-2025 навчальний рік - 26 000 грн.

Згідно з копіями квитанцій на переказ готівки ОСОБА_1 здійснено оплату за навчання ОСОБА_3 у 2022 та 2023 роках у загальній сумі 52 000 грн.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу розірвання шлюбу та захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

У судовому засіданні встановлено, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, фактичні шлюбні відносини, які притаманні подружжю, припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка не бажає примирення з відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

За таких обставин суд вважає, що позовна вимога адвоката Петрички Олександра Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних чоловіка, батьків, дочки, сина на утриманні відповідач не має. Відповідачем не надано суду відомостей про стан його здоров`я та матеріальне становище.

Отже, суд виходить з того, що відповідно до норм Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Водночас відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку утримувати неповнолітню дитину у добровільному порядку.

Ураховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, а також той факт, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, хоча зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позовна вимогаадвоката Петрички Олександра Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає про таке.

Нормами ст. 185 СК України врегульовано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Суд зазначає, що піклування про стан здоров`я та розвиток здібностей дитини є батьківським обов`язком, а тому батьки в рівній мірі повинні приймати участь у витратах, що викликані особливими обставинами, зокрема й розвитком здібностей дитини, шляхом оплати її навчання за цим напрямком.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

ВСУ звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова ВСУ від 13.09.2017 р. у справі № 6-1489цс17).

Аналіз наведених норм права, практики Верховного Суду, дає підстави суду для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток, належне виховання та стан здоров`я дитини, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

У позовній заяві позивачка ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на дитину, пов`язані з оплатою за навчання сина. Зокрема зазначила, що вартість навчання одного навчального року відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 42 від 03.08.2022 становить 26 000 грн. На даний момент за навчання сина позивачем здійснено оплату за 2022-2023 навчальний рік у розмірі 26 000 грн. та за 2023-2024 навчальний рік у розмірі 26 000 грн., загалом 52 000 грн. Також присутні постійні витрати на одяг, проживання, витрати на проїзд до місця навчання та харчування, які вона не просить їй компенсувати, а лише просить стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат на навчання дитини у сумі 26 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом досліджені письмові докази, надані позивачкою на підтвердження понесення додаткових витрат на дитину, з яких вбачається, що ОСОБА_3 дійсно є студентом 2 курсу 21а групи фахового медичного коледжу Івано-Франківського національного медичного університету контрактної форми навчання, що вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: 2022-2023 навчальний рік - 26 000 грн., 2023-2024 навчальний рік - 26 000 грн., 2024-2025 навчальний рік - 26 000 грн., що мати дитини позивачка ОСОБА_1 сплатила за навчання сина у 2022 та 2023 роках у загальній сумі 52 000 грн.

Отже, суд вважає, що позивачкою доведено належними, допустимими та достатніми доказами понесення нею додаткових витрат на сина ОСОБА_3 , які викликані особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини, у зв`язку з чим вважає за необхідне позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивачки половину вартості навчання за 2022-2023 та 2023-2024 навчальні роки, що становить 26 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору ID № 5396-2656-0798-7017 від 23.01.2024 за позовну вимогу про розірвання шлюбу у сумі 1 211 грн. 20 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Петрички Олександра Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03 лютого 2007 року виконкомом Попельниківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частку фактично сплачених нею додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у сумі 26 000 (двадцять шість тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя Іван ПОСОХОВ