ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/947/24 Справа № 201/2197/23 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
УХВАЛА

про зупинення провадження

23 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді-доповідача Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу що виникла з цивільних правовідносин за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності договору, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2023року (головуючий у суді першої інстанції Антонюк О.А.), -

В С Т А Н О В И В:

В позові пред`явленому до суду 07 лютого 2023року ОСОБА_1 виклав вимоги до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 № 5341/2018/857206 від 14 березня 2018року-Договір та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені за договором, в якості оплати за товар - 1 500 000,00грн та 242 458,41грн митних платежів. Інша вимога зводилась до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційний витрат на суму 571 453,88грн та три проценти річних на суму 74 185,76грн.

В обґрунтування позову заявник зазначив, що вартість товару він сплатив продавцю перед безпосереднім підписанням договору також поніс витрати на розмитнення транспортного засобу та зареєстрував за собою транспортний засіб.

Однак рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2021року у справі № 201/3240/21 Договір було визнано недійсним за позовом колишньої дружини продавця ОСОБА_2 та фактично позивач цим рішенням позбавлений належного йому транспортного засобу і суд відновивши становище продавця не повернув покупцю сплачені ним кошти.

На думку позивача, з огляду на наведені обставини, недійсність правочину має наслідком необхідність повернення коштів стороні договору, а також сплату інфляційних витрат з цієї суми та трьох відсотків річних.

В суді першої інстанції, у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 стверджував, що у відносинах з приводу переоформлення права власності за ОСОБА_1 на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 , він виступав не як продавець, ніякого Договору купівлі-продажу № 5341/2018/857206 від 14 березня 2018року не було, а автомобіль передавався за дорученням третіх осіб як подарунок в завуальованій формі, - з приводу чого мається кримінальне провадження /том І а.с.49-53/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2023року відмовлено в позові. Згідно висновків суду не підтверджені обставини з приводу того, що з боку ОСОБА_1 передавались будь-які гроші в рахунок оплати за автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 за Договором купівлі-продажу № 5341/2018/857206 від 14 березня 2018року. Та суд виходив з того, що реальна вартість спірного автомобілю становила 7 612 878,39грн та суд розцінив наведену обставину як таку що виключає існування домовленостей за спірним Договором щодо таких його істотних умов як ціна товару, з огляду на що вважав, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

З рішенням суду позивач не погодився, в апеляційній скарзі представник останнього висловила вимогу про скасування рішення та задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд допустив порушення норм матеріального права та не врахував що обставини про отримання коштів від продажу спірного автомобілю в загальній сумі 1 500000,00грн, підтверджено змістом самого Договору.

В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що відповідно до чинного законодавства наслідком недійсності правочину мало бути поновлення сторін у початковому становищі. Та заявник стверджував про те, що за змістом позову не було потреби вивчати і досліджувати підстави за якими було визнано недійсним Договір, вимоги позивача зводились лише до повернення сплачених ним з цим Договором коштів.

Інший довід апеляційної скарги зводився до того, що в порушення норм процесуального права суд вважав такими що не підлягають доказуванню обставини з приводу віднесення спірного автомобілю до речових доказів як неправомірної вигоди в кримінальному провадження за наслідками розгляду якого вирок відсутній.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 заперечив вимоги ОСОБА_1 . Обґрунтовував відзив тим, що в рішенні суду дотримано положень чинного законодавства. На думку, заявника він у законний спосіб підтвердив що спірний автомобіль не було придбано ОСОБА_1 він його отримав в завуальований спосіб у вигляді подарунку для іншої особи, та жодної оплати за вказаний транспортний засіб здійснено не було і не підтверджений факт передачі коштів.

Також право власності на вказаний транспортний засіб було оформлено саме за ОСОБА_1 та останній користувався цим майном, з огляду на що, не уявляється можливим повернення транспортного засобу в томі стані який був йому притаманний на час укладення правочину.

Водночас, ОСОБА_2 стверджував, що відсутні правові підстави для того, що вважати простроченим зобов`язання щодо повернення грошей позивачу, оскільки не встановлений строк виконання боржником обов`язку.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача, за відсутності сторін повідомлених про час та місце судового розгляду належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, дійшов висновку, що провадження у справі слід зупинити за таких підстав.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

22 грудня 2017року в Україну був увезений транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 /копія посвідчення про реєстрацію ТЗ том І а.с.6/.

В Аркуші коригування митної декларації від 22 грудня 2017року № UA806020/2017/215472 нараховано митних платежів на суму 202 048,67грн та 40409,74грн /том І а.с.7/.

За змістом Договору № 5341/2018/857206 від 14 березня 2018року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 за ціною,- що була визначена за домовленістю сторін,- 1 500 000,00грн; та в пункті 2.1 Договору йдеться про те, що передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна.

Та Договір містить відмітку про те, що він підписаний і оформлений сторонами в сервісному центрі 5341 РСЦ МВС в Полтавська № 5341/2018/857206 в присутності адміністратора ОСОБА_4 , яка перевірила відповідність інформації внесеної до цього Договору документам, які надані сторонами Договору /том І а.с.8-9/

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2021року суд задовольнив позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання угоди недійсною та поділ майна подружжя. Визнав недійсним Договір та визнав транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 спільним майном подружжя.

В порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя визнав за ОСОБА_5 право власності на частку у праві власності на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 /том І а.с.16-17/.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду в м. Києві Усатова І.А. від 04 березня 2019року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 /том І а.с.24/.

За Інформацією Національного антикорупційного бюро України від 28 квітня 2023року № 0411-202/13008 НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000499 від 25 травня 2018року за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 368 та ч.4 ст. 190 КК України, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ч.5 ст.27 ч.4 ст. 368 та ч.5 ст.27 ч.4 ст. 190 КК України.

Також зазначено, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом, було придбано в Німеччині ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були лише номінальними (формальними) власниками за документами, фактичним власником, який з 14 грудня 2017року володів, користувався та розпоряджався автомобілем, був ОСОБА_6 /том І а.с.63-65/; така ж інформація міститься і в Повідомленні про підозру від 26 жовтня 2022року /том ІІ а.с.77-81/; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань /том І а.с.66-68/; постанова про визнання речовим доказом та визначення місця зберігання транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 /том ІІ а.с.69-72/.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вдався до оцінки істотних умов договору та виходив із того, що матеріалами кримінального провадження спростовуються обставини щодо наявності між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 відносин щодо купівлі-продажу MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням чого виснував що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що в у кримінальному провадженні № 0000499 від 25 травня 2018року за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 368 та ч.4 ст. 190 КК України відсутнє судове рішення та апеляційний суд об`єктивно неможе розглянути цю справу до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України - ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом наведеної норми предмет цього договору складає відплатна передача майна у власність та істотною умовою договору купівлі-продажу виступає обов`язок продавця передати майно у власність другої сторони в обмін на зустрічну дію покупця по сплаті продавцеві обумовленої в договорі грошової суми за прийняте майно.

Статями 202 - 204 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків та особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 203 ЦК України одними із загальних вимог, дотримання яких необхідно для дійсності правочину, є вимоги з приводу відповідності змісту правочину Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства; та щодо волевиявлення учасника правочину, яке повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

У даній справі відповідач заперечував обставини укладення письмового договору на умовах визначених в тексті договору, також наявний спір щодо факту передачі майна від продавця до покупця і отримання коштів за майно, а також щодо волевиявлення сторін правочину.

Спір виник з приводу підтвердження обставин щодо отримання ОСОБА_5 належних ОСОБА_1 коштів і здійснення за ці кошти фактичної оплати продавцю за автомобіль MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 та направленості його волі на здійснення такої оплати і щодо набуття права власності на цей автомобіль за позивачем.

За умовами частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи з аналізу процесуальних норм права, преюдиційність фактів, які є підставою для звільнення від доказування відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, - ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення.

У даній справі ОСОБА_5 , в суді першої інстанції у відзиві на позовну заяву, стверджував, що у відносинах з приводу переоформлення права власності за ОСОБА_1 на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 , він виступав не як продавець, ніякого Договору купівлі-продажу № 5341/2018/857206 від 14 березня 2018року не було, а автомобіль передавався за дорученням третіх осіб як подарунок в завуальованій формі, - з приводу чого мається кримінальне провадження, тобто стверджував про відсутність спрямування оспореного правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Про невизнання відповідачем наведених обставин йшлося також в апеляційному суді, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 вважав, що він у законний спосіб підтвердив що спірний автомобіль не було придбано ОСОБА_1 він його отримав в завуальований спосіб у вигляді подарунку для іншої особи, та жодної оплати за вказаний транспортний засіб здійснено не було і не підтверджений факт передачі коштів.

Отже до встановлення обставин щодо направлення волі сторін правочину, фактів передачі коштів, як оплати за товар, та автомобіля апеляційний суд позбавлений можливості дати правову оцінку спірним фактам.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пункт 6 частини першої статті 251 ЦПК України серед випадків за наявності яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі передбачає об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Отже вирішальним для з`ясування судом питання про зобов`язання зупинення провадження є те чи існує об`єктивна неможливість розгляду однієї справи до вирішення іншої.

Стосовно даної справи вимоги заявника, відповідно до буквального змісту позовної заяви зводились до вирішення спору про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 № 5341/2018/857206 від 14 березня 2018року та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачених за договором в якості оплати за товар 1 500 000,00грн та 242 458,41грн митних платежів.

Водночас в кримінальному провадженні № 0000499 від 25 травня 2018року за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 368 та ч.4 ст. 190 КК України, до об`єктивної сторони правопорушення віднесено те, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель G63AMG реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом, було придбано в Німеччині ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були лише номінальними (формальними) власниками за документами, фактичним власником, який з 14 грудня 2017року володів, користувався та розпоряджався автомобілем, був ОСОБА_6 і вказаний автомобіль визнаний речовим доказом.

Частина 2 статті 77 ЦПК України передбачає, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Наявність обставин якими відповідач обґрунтовував свої заперечення про те, що автомобіль було придбано в Німеччині ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були лише номінальними (формальними) власниками за документами, фактичним власником, який з 14 грудня 2017року володів, користувався та розпоряджався автомобілем, був ОСОБА_6 , які є предметом доказування в кримінальному провадженні вказують на наявність правових підстав для зупинення провадження.

Зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду до вирішення іншої справи, з огляду на що, провадження у цій справі слід зупинити до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 0000499 від 25 травня 2018року за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 4 ст. 190 КК України.

Та зупинення провадження у справі узгоджується із положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод яким передбачено таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Керуючись пунктом 6 частини першої статті 251, статтями 367, 381-384 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі 201/2197/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2023року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності договору до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 0000499 від 25 травня 2018року за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2024року.

Судді: