ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1475/24 Справа № 201/8919/23 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара про стягнення надбавки за науковий стаж

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара про стягнення надбавки за науковий стаж. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 01.07.1999 по 30.06.2011 перебувала у трудових відносинах з Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара. Під час призначення пенсії їй стало відомо, що у період з 01.07.1999 по 30.06.2011 були порушені її права у сфері законодавства про оплату праці, оскільки вона у неповному обсязі отримувала заробітну плату: не отримувала надбавку 20% та 30% за науковий стаж. Позивач зверталась до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати їй надбавки за науковий стаж за цей період, проте відповідач вказані кошти не нарахував та не виплатив. Відтак позивач просить суд стягнути з ДНУ ім. О.Гончара на її користь: невиплачену надбавку за стаж наукової роботи за період з 01.07.1999 по 30.06.2011 в сумі 21031,61 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням ДНУ ім. О.Гончара строків виплати надбавки за стаж наукової роботи в сумі 102882,91 грн. Також, зобов`язати ДНУ ім. О.Гончара перерахувати лікарняні та відпускні за цей період у зв`язку із збільшенням заробітної плати (а.с.1-5).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара про стягнення надбавки за науковий стаж - відмовлено (а.с.52-54).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.61-63).

В порядку ст. 360 ЦПК України від Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Розгляд даної справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 01.07.1999 по 30.06.2011 перебувала у трудових відносинах з Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара, вказане не заперечується стронами.

Позивач зазначає, що їй стало відомо, що у період з 01.07.1999 по 30.06.2011 були порушені її права у сфері законодавства про оплату праці, оскільки вона у неповному обсязі отримувала заробітну плату: не отримувала надбавку 20% та 30% за науковий стаж, про що надає відповідні розрахунки.

Судом 1 інстанції також встановлено, що виплата надбавок за стаж наукової роботи у період з червня 1999 року по березень 2003 року здійснювалася на підставі Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи, затвердженого постановою КМ України від 22 червня 1999 року № 1110.

Пунктом 3 Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи, затвердженого постановою КМ України від 22 червня 1999 року № 1110 встановлено надбавки за стаж роботи у науковій сфері, що виплачується щомісяця науковим працівникам, які займають посади, передбачені Переліком посад наукових працівників державних наукових установ, організацій та державних вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, яким може встановлюватись надбавка за стаж роботи у науковій сфері, затвердженим цією постановою.

У період з квітня 2003 року по березень 2004 року виплата надбавок за стаж наукової роботи здійснювалася на підставі Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи, затвердженого постановою КМ України від 26 квітня 2003 року № 609.

Пунктом 1 Порядку виплати надбавки за стаж наукової, науково-технічної, науково-організаційної та науково-педагогічної роботи науковим працівникам державних наукових установ, організацій та державних вищих навчальних закладів IIIIV рівня акредитації, затвердженого постановою КМ України від 26 квітня 2003 року № 609 передбачено, що надбавка за стаж наукової, науково-технічної, науковоорганізаційної та науково-педагогічної роботи (далі - стаж наукової роботи) виплачується науковим працівникам державних наукових установ, організацій та державних вищих навчальних закладів ІІІ-ІУ рівня акредитації (далі - наукові працівники), посади яких передбачені у Переліку посад наукових (науковопедагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію, відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", затвердженому постановою КМ України від 22 листопада 2001 року N 1571.

Позивач на час дії Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи, затвердженого постановою КМ України від 26 квітня 2003 року № 609 займала посаду інженера 3 категорії, яка не підпадає під перелік посад, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2001 року N 1571, тому Позивачці не виплачувалася надбавка за науковий стаж.

Виплата надбавок працівникам за стаж наукової роботи з квітня 2004 року здійснюється у відповідності з Порядком виплати надбавки за стаж наукової роботи, затвердженого, постановою КМ України від 14 квітня 2004 року № 494, що продовжує свою дію на час виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 2 постанови КМ України від 14 квітня 2004 року № 494 передбачено, що дія цієї постанови поширюється на наукових працівників державних наукових установ та організацій, вищих навчальних закладів (університетів, академій, інститутів), державних підприємств, які пройшли атестацію згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", державних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів колишніх УРСР, СРСР, інших республік СРСР.

Відповідно до Наказу МОН України № 407 від 13.05.2010 року ДНУ ім. Олеся Гончара пройшов атестацію згідно із Законом України "Про наукову і науковотехнічну діяльність", державних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів колишніх УРСР, СРСР, інших республік СРСР лише з 2011 року.

Зважаючи на це, на період з травня 2004 року по січень 2011 року Позивачці не нараховувалася надбавка за науковий стаж у відповідності до Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи, затвердженого, постановою КМ України від 14 квітня 2004 року № 494.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що суду не надано та судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження доводів зазначених позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Звертаючись до суду з позовом позивач наголошувала, що з 01.07.1999 по 30.06.2011 перебувала у трудових відносинах з Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара. Під час призначення пенсії їй стало відомо, що у період з 01.07.1999 по 30.06.2011 були порушені її права у сфері законодавства про оплату праці, оскільки вона у неповному обсязі отримувала заробітну плату: не отримувала надбавку 20% та 30% за науковий стаж.

При цьому, судом 1 інстанції правильно визначено, що виплата надбавок за стаж наукової роботи у період з червня 1999 року по березень 2003 року здійснювалася на підставі Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи, затвердженого постановою КМ України від 22 червня 1999 року № 1110.

А на період з травня 2004 року по січень 2011 року Позивачці не нараховувалася надбавка за науковий стаж у відповідності до Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи, затвердженого, постановою КМ України від 14 квітня 2004 року № 494.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову в повному обсязі, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким надана оцінки, а тому додаткового правового аналізу не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: