печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4584/24-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2024 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г. О., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича, ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування постанови державного виконавця та акта про передачу майна стягувача, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження суду надійшов вказаний позов.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2024 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Разом з позову до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :01:048:0028, загальною площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана на ім`я ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 березня 2017 року.

Заява обґрунтована тим, що предметом позову, із яким звернулась позивач до суду є позовна заява про визнання незаконними та скасування постанови державного виконавця та акта про передачу майна стягувачу, а саме: земельної ділянки за кадастровим номером :01:048:0028, загальною площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана на ім`я ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 березня 2017 року. Вказана земельна ділянка є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , оскільки була набута подружжям під час перебування останніх у шлюбі.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 23.11.2023 року ВП № НОМЕР_4 було постановлено передати стягувачу - ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №754/3801/23 від 21.08.2023 року земельну ділянку за кадастровим номером :01:048:0028, загальною площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_3 . Актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу ВП № НОМЕР_4 від 23.11.2023 року було передано ОСОБА_2 у власність наведену земельну ділянку.

В той же час, вищевказана земельна ділянка була передана приватним виконавцем у власність ОСОБА_2 із порушення вимог чинного законодавства, оскільки позивач не надавала жодної згоди на це. Враховуючи ті обставини, що земельна ділянка відповідно до презумпції спільної сумісної власності подружжя, яка визначена законом є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, допоки ця презумпція не буде спростована у встановленому законом порядку ст. 60 СК України) звернення стягнення на неї могло бути виключно у порядку, визначеному законодавством, а саме визначення судом частки боржника на підставі подання приватного виконавця.

Таким чином, на сьогодні, ОСОБА_2 на підставі постанови та акту приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 23.11.2023 року ВП №73007286, незважаючи на ті обставини, що земельна ділянка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя може у будь-який час зареєструвати право власності на вищевказану земельну ділянку та розпорядитися нею на власний розсуд. Крім цього, на вказаній земельній ділянці розташований об`єкт незавершеного будівництва, який також є предметом спору у справі про поділ спільно нажитого майна подружжя.

Вказує, що вищенаведені обставини дають підстави стверджувати, що невжиття заходів забезпечення позову, а саме накладання арешту на вищевказану земельну ділянку може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача як співвласника цієї земельної ділянки, що стало підставою для звернення до суду із вказаною заявою.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, позов, дійшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З точки зору закону, значення заходів забезпечення позову полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п. п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та інтересів.

При цьому, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :01:048:0028, загальною площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана на ім`я ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 березня 2017 року.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, суд прийшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Строк дії заходів забезпечення позову передбачено ч. ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України, зокрема: у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову та накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :01:048:0028, загальною площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана на ім`я ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 березня 2017 року.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бережний Ярослав Вікторович, адреса: просп. Козловського Івана, 4, офіс 1, м. Київ, 01024.

Відповідач 2: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Г. О. Матійчук