Справа №293/726/24
Провадження № 2-о/293/49/2024
УХВАЛА

про залишення без руху

14 травня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Проценко Л.Й.,

розглядаючи заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

заінтересована особа:

Орган опіки та піклування Черняхівської селищної ради (адреса місця знаходження: майдан Рад 1, селище Черняхів Житомирський район Житомирська область, 12301)

про визнання фізичної особи безвісно відсутньою

ВСТАНОВИВ:

10.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області з заявою, за змістом якої просить:

визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в будинку АДРЕСА_2 , безвісно відсутнім.

Вказує, що визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім необхідно заявнику з метою спадкування будинку, в якому зареєстрований останній.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про залишення заяви без руху за таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що заява не відповідає вимогам викладеним у ст.ст. 175, 177 і 306 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно із нормами ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинні бути зазначені, зокрема, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 43 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; вживання заявником заходів до розшуку особи, наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Предмет доказування у справах про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою представляє собою сукупність матеріально-правових фактів (обставин), з якими норми цивільного права пов`язують виникнення у суду законної презумпції безвісної відсутності особи: 1) встановлення місця проживання особи, стосовно якої порушено справу про визнання її безвісно відсутньою; 2) відсутність особи у цьому місці проживання; 3) день одержання останніх відомостей про відсутню особу; 4) відсутність у місці проживання фізичної особи відомостей про місце її перебування протягом одного року з дня одержання останніх відомостей про відсутню особу; 5) неможливість встановлення місця знаходження даної особи; 6) вживання заявником заходів по розшуку особи.

Необхідними доказами у цих справах є письмові докази (довідка про місце проживання особи; довідка з місця роботи особи; відповіді органів внутрішніх справ, військових частин, житлово-експлуатаційних організацій; довідки з адресних столів про відомості, які вони мають про відсутню особу) і показання свідків (родичів, друзів, співробітників, сусідів відсутньої особи).

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19).

Натомість доказів, які підтверджували безвісну відсутність фізичної особи протягом одного року в місці її постійного проживання заявник не зазначає та таких доказів не додає.

Суд зазначає, що визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».

При цьому заявник не зазначає чи зверталась з відповідною заявою до органів поліції про розшук ОСОБА_2 та які інші розшукові заходи вживались заявником для встановлення місця його проживання (перебування).

Із змісту довідки Черняхівської селищної ради №240 від 26.12.2023, наданої заявником, лише слідує, що ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 (без зазначення з якого саме часу), а до органів поліції мало місце звернення заявника у січні 2024 року щодо встановлення родинних зв`язків з братом ОСОБА_2 .

Водночас в заяві заявник вказує, що ОСОБА_2 з народження не проживає за зареєстрованим місцем проживання, однак доказів, які свідчили про це не додає, зважаючи при цьому на те, що заявник і ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою та зареєстровані за місцем проживання померлої матері.

Також не додає доказів зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме доказів з якого часу здійснена така реєстрація та на підставі яких документів.

Серед іншого суд зазначає, що заявник не вказує, з якого часу просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, заявник у порушення норм ст.ст. 175, 177,306 ЦПК України не зазначає та додає доказів, які свідчили б про наявність таких юридичних фактів, які у своїй сукупності дають підстави для вирішення питання визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Таким чином, з урахуванням наведеного, заявнику необхідно привести у відповідність подану нею заяву як до загальних вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України, так і до вимог ст. 306 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст.175,177, 185, 260, 261,293,294, 318, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою

- залишити без руху.

Надати заявнику строк в 7 (сім) днів з дня отримання нею цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку не усунення недоліків заяви, заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Інформацію щодо справи учасники справи можуть отримати на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: https://cr.zt.court.gov.ua/sud0624/

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО