Номер провадження: 22-ц/813/2894/24
Справа № 523/6255/20
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, ОСОБА_2 , Державний реєстратор - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Жосан Тетяна Іванівна,

треті особи, які не заявляють самостійних вимого щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2023 рокуу складі судді Аліної С.С.,

встановив:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Одеській області Парфьонова Г.В., Желязкової О.В., Державного реєстратора- приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Жосан Т.І., за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимого щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_3 , про визнання незаконним акту, що порушує право власності та скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2023 рокупозов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2023 скасувати та направити справу до районного суду для продовження розгляду по суті спору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що судом помилково було встановлено, що у судове засідання, призначене на 09.06.2023 об 11:30 він був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні письмові відомості, проте у вказаних відомостях у формі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодом (номер повідомлення про вручення) 659 інформація про причини такого невручення відсутня, а на довідці про причини повернення/досилання вказано «за закінченням терміну зберігання», що не є доказом належного повідомлення про місце, день та час судового засідання. Крім того, скаржник зазначає, що судом помилково було встановлено, що 08.06.2023 він звертався до суду із заявою про відкладення вищевказаного судового засідання, призначеного на 09.06.2023 об 11:30, оскільки в цей день, 08.06.2023 він дійсно звертався до Суворовського районного суду м. Одеси, проте не з заявою про відкладення судового засідання, а з клопотанням про отримання інформації щодо дати судового засідання. Зазначає, що в подальшому, а саме 15.06.2023, 29.08.2023 та 10.10.2023 він також звертався до суду із клопотаннями про отримання інформації щодо дати судового засідання, а не як зазначив суд першої інстанції із заявою про відкладення вище перелічених судових засідань. Апеляційна скарга обґрунтована також тим, що в матеріалах справи міститься довідка про доставку SMS судова повістка повідомлення, сформована 16.06.2023 одержувачу ОСОБА_1 про судове засідання, призначеного на 29.08.2023 о 11:30, проте з будь якими заявами, в тому числі письмовими з проханням повідомляти його про дату, час і місце проведення судових засідань у вказаній цивільній справі з використанням засобів мобільного зв`язку, як це передбачено ч.13 ст. 128 ЦПК України він не звертався. Зазначає, що суд першої інстанції помилково зазначив, що позивач не проявляє зацікавленості у розгляді справи, затягуючи її розгляд з незрозумілих суду причин, оскільки доказом його зацікавленості в безпосередній участі в цій справі є неодноразові його письмові звернення до суду першої інстанції у формі клопотань про отримання інформації про дати судового засідання. Окрім того, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції не прийняв до уваги надані позивачем письмові докази на підтвердження поважності причин його неможливості прибути до судових засідань , призначених на 09.06.2023 о 11:30, на 16.06.2023 о 10:15, а саме консультативного висновку спеціаліста КНП «Одеська обласна клінічна лікарня ООР» від 09.06.2023 та медичної довідки КНП «Одеська обласна клінічна лікарня ООР» стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 14.06.2023, які приєднані до матеріалів справи. З вищевказаних підстав, суд першої інстанції необґрунтовано залишив позовну заяву без розгляду.

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Жосан Т.І. та треті особи в судове засідання 23.045.2024 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.11.2021 прийнято до провадження справу за позовом Приватного виконавця виконавчого округу Одеській області Парфьонова Г.В., Желязкової О.В., Державного реєстратора- приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Жосан Т.І., за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимого щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_3 , про визнання незаконним акту, що порушує право власності та скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Призначено підготовче судове засідання на 28.03.2022.

28.02.2022 справу перенесено на 01.08.2022 з урахуванням наказу в.о. голови суду від 28.02.2022 №7 «Про встановлення особливого режиму роботи Суворовського районного суду м. Одеси» у період дії воєнного стану.

01.08.2022 з урахуванням неявки позивача справу відкладено на 14.09.2022.

Судове засідання 14.09.2022 було відкладено на 31.10.2022, про, що представник позивача був повідомлений належним чином.

31.10.2022 позивач надав суду заяву про проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 31.10.2022 без його участі.

31.10.2022 розгляд справи не відбувся з урахуванням наказу в.о. голови суду від 28.02.2022 №7 «Про встановлення особливого режиму роботи Суворовського районного суду м. Одеси» у період дії воєнного стану та справу перенесено на 05.12.2022, про, що позивач був повідомлений належним чином.

05.12.2022 позивач надав суду заяву про проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 05.12.2022 без його участі.

05.12.2022 у зв`язку з нез`явленням в судове засідання сторін, розгляд справи відкладено на 19.01.2023.

19.01.2023 позивач надав суду заяву про проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 19.01.2023 без його участі.

19.01.2023 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному справу відкладено на 28.02.2023.

28.02.2023 позивач надав суду заяву про проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 28.02.2023 без його участі

28.02.2023 в судовому засіданні оголошено ухвалу про призначення справи до судового розгляду по суті на 11.05.2023.

Позивач про призначення справи до розгляду на 11.05.2023 повідомлений належним чином (а.с.142, т. 4), проте в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву від 11.05.2023 року про відкладення розгляду справи, призначеної на 11.05.2023 (а.с. 197, т.4).

Про поважність причин неявки позивач в заяві не зазначив, у зв`язку з неявкою позивача судове засідання відкладено на 09.06.2023.

08.06.2023 позивач надав до суду письмову заяву про відкладення судового засідання, яке було призначене на 09.06.2023. До письмової заяви надав ксерокопію його направлення на госпіталізацію від 08.06.2023 (а.с. 207-208, т.4).

В судове засідання, призначене на 09.06.2023 позивач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, в матеріалах справи містяться письмові відомості про належне повідомлення позивача (а.с. 205-206, т.4).

У зв`язку з неявкою позивача в судове засідання 09.06.2023, справу відкладено на 16.06.2023.

15.06.2023 від позивача надійшло клопотання про отримання інформації про дату засідання, в якій повідомив суд, що позбавлений можливості з`явитися в наступне судове засідання так як 14.06.2023 був госпіталізований до лікарні, надавши до заяви консультаційний висновок спеціаліста від 09.06.2023 та виписку з медичної картки про госпіталізацію 14.06.2023. В заяві зазначив, що лікар 08.06.2023 помилково виписав йому направлення до хірургічного відділення на стаціонарне лікування.

В судове засідання, призначене на 16.06.2023 позивач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, в матеріалах справи містяться письмові відомості про його належне повідомлення (а.с. 239-240, т.4).

16.06.2023 судом першої інстанції здійснено запит до КНП «Одеська обласна лікарня» ООР відомостей про те, чи перебуває позивач на стаціонарному лікуванні та з якого періоду.

Справу 16.06.2023 перенесено на 29.08.2023.

29.08.2023 від позивача надійшло клопотання про отримання інформації про дату судового засідання, в якій зазначив, що 29.08.2023 почуває себе погано та звернувся у відділення лікарні, додавши консультативний висновок лікаря від 29.08.2023.

29.08.2023 судове засідання було відкладено та визнано неявку позивача без поважних причин, відкладено повторно справу на 10.10.2023.

10.10.2023 позивач надав суду аналогічне поданим раніше клопотанням про отримання інформації про дату судового засідання та зазначив, що за місцем своєї реєстрації судової повістки не отримував, у ввечері 09.10.2023 став почувати себе погано та вранці 10.10.2023 звернувся до відділення лікарні де йому було надано медичну допомогу, тому не має можливості прибути у найближче судове засідання. Додав консультативний висновок лікаря від 10.10.2023.

У зв`язку з неявкою позивача судове засідання 10.10.2023 суд позов ОСОБА_1 залишив без розгляду.

Суд першої інстанції залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 виходив з того, що позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, крім того, суд не прийняв до уваги ксерокопії виписок із медичних карт позивача від 09.06.2023, 14.06.2023, 29.08.2023, 10.10.2023 як доказ на обґрунтування причин його неявки у судові засідання від 09.06.2023, 16.06.2023, 29.08.2023, 10.10.2023, оскільки такі докази не містять відомості про відсутність у закладі охорони здоров`я бланків листків непрацездатності та неможливості їх отримання, відсутній дозвіл та рішення керівника закладу охорони здоров`я про видачу копій листків непрацездатності; відсутні серія бланку, не зазначено ЄДРПОУ закладу охорони здоров`я, який видав вказані виписки, а де мав би бути номер бланка - також не вказано порядковий номер запису у журналі реєстрації листків непрацездатності.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, проте вважає, що оскаржувана ухвала підлягає зміні з урахуванням наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Відповідно до частин першої та другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі N 558/9/18 (провадження N 61-13892св20).

Матеріалами справи стверджується, що дана справа за позовом ОСОБА_1 перебуває в провадженні суду першої інстанції з квітня 2020 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням позивача.

Водночас з дати призначення справи в підготовчому засідання та після призначення справи до розгляду позивач жодного разу участі в судових засідання не приймав.

Останні два судові засідання, які були призначені до розгляду справи по суті на 29.08.2023 та на 10.10.2023, позивач не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце справи про що свідчать повідомлення, які направлялися на адресу реєстрації позивача, що повернулися до суду з позначкою «адресат відсутній», тобто вважається таким, що повідомлений належним чином про розгляд справи.

Крім того, подання до суду щоразу в день засідань (29.08.2023, 10.10.2023) клопотань про отримання інформації про дату судового засідання з посиланням на неможливість прибути до суду у зв`язку з погіршенням на передодні засідань стану здоров`я, лише підтверджує факт обізнаності останнього про судові засідання, водночас вказані дії свідчать про нехтування обов`язком добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки щодо дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів відповідачів, які притягнуті до участі у справі позивачем, оскільки саме на позивача покладається обов`язок демонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи та саме позивач зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що неявка позивача в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушення норм процесуального права та саме на позивача покладається обов`язок бути зацікавленим у розгляді справи та не сприяти затягування судового процесу.

Водночас викладені в оскаржуваній ухвалі висновки про те, що надані позивачем ксерокопії висновків із медичних карт не належно оформлені та не відповідають формі, не містять серії, порядкового номеру, правового значення у даному випадку не мають.

Надання правомірності медичним листам та висновкам за відсутності спростувань їх вірності виходить поза межі вирішення процесуального питання щодо залишення позову без розгляду.

Разом з тим позивачем не доведено, що в день призначення засідань 29.08.2023, 10.10.2023, останній був госпіталізований та не мав фізичної можливості прибути в судові засідання.

Відвідування в день призначення справи до розгляду лікаря не є безумовним підтвердженням того, що позивач дійсно не міг бути присутнім в судовому засіданні, яке було призначено на цей день.

Крім того, позивач не позбавлений права скористатися послугами безоплатної правової допомоги, у разі наявності дійсної причини неможливості з`явитися особисто в судові засідання або ж клопотати про розгляд справи за його відсутністю.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 10 жовтня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 07.05.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева