Справа № 211/4233/22
Провадження № 2/211/25/24
06 лютого 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Юзефовича І.О.,
при секретарі Андрійченко А.Ю.,
розглянувши в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
Ухвалою суду від 27.03.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 18.07.2023 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Його представник адвокат Павленко В.В. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомила причини неявки, відзиву не подала.
Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 07 вересня 1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). Від шлюбу мають двох повнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8 копія свідоцтва про народження, а.с. 9, 10 копія паспорту).
10 вересня 2010 року за Договором купівлі-продажу житлового будинку з господарчими побудовами та земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , придбали житловий будинок з господарськими побудовами, загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 22,5 кв.м., частка кожного 1/3, та земельну ділянку, площею 0,0631 га, за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 11-13 копія договору, а.с. 14 копія витягу, а.с. 15-18 копія технічного паспорту, а.с. 19-21 копія витягу з Державного земельного кадастру, а.с. 22, 23 копія державного акту на право власності на земельну ділянку).
У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно п. 23 Постанову Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами ст. ст. 69-72 СК України. Відповідно п. 23 зазначеної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Відповідно до ст. 82 ч. 1 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Отже, судом достовірно встановлено, що сторони визнають Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими побудовами та земельної ділянки, який був укладений відповідачем та її з позивачем синами 10 вересня 2010 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , придбали житловий будинок з господарськими побудовами, загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 22,5 кв.м., частка кожного 1/3, та земельну ділянку, площею 0,0631 га, за адресою по АДРЕСА_1 . Також судом достовірно встановлено, що спірні житловий будинок з господарськими побудовами та земельна ділянка були придбані за час перебування сторін у справі у зареєстрованому шлюбі та на спільні сумісні грошові кошти.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що належними та допустимими доказами, які були надані позивачем, встановлено, що спірна 1/3 частка житлового будинку з господарськими побудовами та спірна 1/3 частка земельної ділянки, розташовані за адресою по АДРЕСА_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 . Та не доведено відповідачем зворотне.
Щодо визначення часток у спільній сумісній власності подружжя, суд вважає, що частки подружжя у спірному нерухомому майні мають бути відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України рівними. Наявність обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірних часток житлового будинку з господарськими побудовами та земельної ділянки, ані позивачем, ані відповідачем не доведено.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити та виходячи з приписів ст. 11 ЦПК України, відповідно до принципу пропорційності, особливості предмета спору, визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та визнати за позивачем та відповідачем, кожним окремо, право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими побудовами та земельної ділянки.
Позивач просить віднести судові витрати за його рахунок.
Керуючись статтями 4, 11, 12, 13, 76-80, 82, 89, 141, 247, 263-265, 280, 284-288, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарчими побудовами, а саме: житловий будинок «А», загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 22,5 кв.м., глинобитна обкладена цеглою літня кухня «Б» загальною площею 11,64 кв.м., водоколонка, замощення ІІ, огорожа 1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарчими побудовами, а саме: житловий будинок «А», загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 22,5 кв.м., глинобитна обкладена цеглою літня кухня «Б» загальною площею 11,64 кв.м., водоколонка, замощення ІІ, огорожа 1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя І.О. Юзефович