Справа № 676/4677/23
Номер провадження 2/676/327/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О.Д.

з участю секретаря - Перерви О.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в спрощеному провадженні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про зобов`язання відновити залишок коштів на картковому рахунку. В обґрунтування позову зазначає, що будучи власницею карткового рахунку Віза АТБ № НОМЕР_1 АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК»22.02.2023 р. о 14 год. 10 хв. для перевірки коштів на рахунку спробувала зайти в мобільний додаток і як зазвичай ввела свій логін та пароль, система почала писати, що для авторизації потрібно ввести код підтвердження з смс повідомлення, так як даний додаток неодноразово раніше просив так зробити це не викликало ніяких підозр, після введення коду її перекинуло знову на головну сторінку додатку, де знову ввела свій логін і пароль і зайшла в додаток і одразу побачила, що з рахунку списано 11 822 грн. Операція списання коштів відбулась о 14 год. 16 хв., тобто в той момент, коли намагалась зайти в додаток та вводячи код авторизації. Одразу зателефонувала на гарячу лінію та повідомила про вчинення шахрайських дій та заблокувала картковий рахунок. О 14:28 год. прийшло смс повідомлення від банку, що зареєстрована заява на спірну транзакцію за № 463089. 23.02.2023 р. написала звернення до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, відомості про злочин внесені до Реєстру досудових розслідувань за № 0000288. Досудове розслідування триває. 23.03.2023 р. написала письмову заяву до банку, інформуючи про неправомірне списання коштів з її карткового рахунку з проханням повернути кошти, на що банк повідомив, що не вбачає для цього підстав, так як транзакція була підтверджена нею і підстав для повернення коштів не вбачає. З рішенням банку не погоджується, так як умови банку ніколи не порушувала, жодній особі не повідомляла свій пін-код та CVV-код, не реєструвалась у системі LigPay, дана картка не використовувалась для розрахунку в інтеренеті, картку не губила. Вважає, що невідомі особи шахрайськими діями заволоділи доступом до додатку та безперешкодно заволоділи її грошовими коштами, які були на картковому рахунку. Відповідно до п. 8, 9 Розділу УІ Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 р. «Про здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів»: емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувались, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Позивач вважає, що банком не було встановлено її вини у передачі вказаних даних третім особам. Оскільки відповідач відмовився у добровільному порядку повернути належні позивачу грошові кошти, вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. Банком не було доведено, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Просить стягнути з Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК»на її користь грошові кошти в сумі 11822,00 грн.

Рух справи.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 07 липня 2023 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в суді позов підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов не надходив.

За відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне.

Фактичні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є держателем платіжної картки АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» № 229076.

22.02.2023 р. близько 14 год. 16 хв. у м. Кам`янці-Подільському, невстановлена особа, своїми шахрайськими діями заволоділа грошовими коштами, які були на картковому рахунку, відкритому ОСОБА_1 в банку АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», шляхом перерахування на картку НОМЕР_2 в АТ «Акцент Банк» коштів в сумі 11822 грн.

Вказані обставини АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» не спростовувались.

За фактом заволодіння грошовими коштами 23.03.2023 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» із заявою (вимогою) про повернення грошових коштів у розмірі 11 822 грн., які були на картковому рахунку позивача в банку.

20.03.2023 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» надано відповідь позивачу про відмову у поверненні коштів, що були списані з її рахунку, з посиланням на те, що транзакція була проведена з введенням всіх реквізитів картки та коду 3D-Secure. Всі операції, здійснені з використанням платіжної картки із застосуванням реквізитів платіжної картки та введенням підтверджуючого коду 3D-Secure (з смс повідомлення) і визнаються як такі, що здійснені свідомо, особисто підписані та спрямовані клієнтом на вчинення правочину. Власник рахунку несе повну відповідальність за проведення всіх операцій по картці, здійснених після крадіжки або втрати картки до моменту повідомлення про це в банк. Клієнт зобов`язаний забезпечити належне зберігання платіжної картки, не розголошувати ПІН і не передавати картку третім особам. Банк не вбачає підстав для повернення коштів. Рекомендовано звернутись до правоохоронних органів.

23.02.2023 р. за заявою ОСОБА_1 зареєстровано кримінальне провадження 0000288 про те, що 22.02.2023 р. близько 14 год. 16 хв. у м. Кам`янці-Подільському, невстановлена особа, невстановленим способом, знаходячись у невідомому місці умисно із корисливих мотивів в умовах воєнного стану таємно викрала із карткового рахунку АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» № 4149-5100-9722-9076 грошові кошти, чим спричинила майнової шкоди ОСОБА_1 на загальну суму близько 11 822 грн., попередня кваліфікація ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно інформації ТОВ «Універсальний дата центр» № 75 від 24.02.2023 р. 22.02.2023 р. відбулась трансакція з банківської картки АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» № НОМЕР_3 (середина картки) через сервіс платежів «iPay.ua», телефон відправника , сума 11822.00 списання 11700.00 зарахування, карта відправника 414951*9076, карта одержувача НОМЕР_2 АТ «Акцентбанк», ІР НОМЕР_4 .

За інформацією слідчого ВР ЗЗС СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області І.Янчишиної наразі триває повне та всебічне досудове розслідування вказаного кримінального провадження, проводиться збирання та оцінка доказів для прийняття законного та вмотивованого рішення.

Норми права, які підлягають застосуванню та висновки суду.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта і встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Положенням частин першої, третьої статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Посилання АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» на ту обставину, що відповідач своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Банк не довів того, позивачка втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що:«сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Таким чином відповідач не надав доказів, які безспірно доводять, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Висновки банку про те, що операції щодо зняття з платіжної картки ОСОБА_1 спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, а умовами договору між банком та ОСОБА_1 передбачено обов`язок позивача забезпечити належне зберігання платіжної картки, не розголошувати ПІН і не передавати картку третім особам, що виключає відповідальність банку повернути безпідставно списані кошти, є помилковими.

Зверенння позивача до банку про скасування спірної транзакції, а також зверення до правоохоронних органів з приводу вчинення щодо неї незаконних дій свідчать про те, що у позивача була відсутня воля на вчинення такого перерахування.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Оскільки споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав (частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів») судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 526 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК»про захист прав споживача задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 11822,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» , юридична адреса: вул. Генерала Алмазова, 4А, м. Київ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 лютого 2024 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.