10.06.2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року

м.Харків

Справа № 642/2944/24

Провадження №2-о/642/65/24

Суддя Ленінського районного суду м.Харкова Петрова Н.М., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 , представник заявника: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Прокопенко Анна Валентинівна про встановлення факту,-

ВСТАНОВИВ:

28.05.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, в якій вона просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з її батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024, справа надійшла в провадження судді Петрової Н.М.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 31.05.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

04.06.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова на виконання вимог ухвали суду від 31.05.2024 надійшла нова редакція заяви про встановлення факту, однак недоліки заяви в повному обсязі не усунено, а саме: не долучено копію постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із тексту заяви ОСОБА_1 про встановлення спільного проживання, приватним нотаріусом Прокопенко А.В. усно відмовлено ОСОБА_1 у відкритті спадкової справи, оскільки пропущено строк прийняття спадщини.

Статтею 49 Закону України "Про нотаріат" визначено порядок підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії, серед яких: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України "Про нотаріат", нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження.

Слід зауважити, що право звернення до суду з метою захисту порушеного права настає тільки у разі відмови нотаріуса в оформленні такого права.

При цьому, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у вчиненні нотаріальні дії, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Отже, з заяви та поданих до неї документів спору про право не вбачається, оскільки відмова нотаріуса у відкритті спадкової справи в матерілах справи відсутня.

У даному випадку можливо зробити висновок про те, що заявником не зроблено усі необхідні дії, які передбачені законом для встановлення факту спільного проживання разом із батьком ОСОБА_4 на день його смерті, а тому звернення до суду з даною заявою є передчасним.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цьогоКодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, заява ОСОБА_1 , представник заявника: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Прокопенко А.В. про встановлення факту підлягає поверненню позивачу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику ОСОБА_1 про право звернутися до нотаріуса з метою отримання письмової відмови у вчиненні нотаріальної дії, із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку її оскарження.

У відповідності до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.81, 175-177, 185, 187, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Прокопенко Анна Валентинівна про встановлення факту повернути позивачу.

Роз`яснити заявнику право звернутися до нотаріуса з метою отримання письмової відмови у вчиненні нотаріальної дії, із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку її оскарження.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Наталя ПЕТРОВА