Провадження № 22-ц/802/139/24 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Осіпука В. В.,

секретаря Черняк О. В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача адвоката Рущака Володимира Михайловича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що вона є головою ОСББ «Перемоги 21» у м. Луцьку. З 24.05.2023 до неї як до голови ОСББ «Перемоги 21» застосовує психологічне насильство та погрожує фізичною розправою відповідач ОСОБА_3 24.05.2023 приблизно після 23 год 00 хв вона дізналася про те, що ОСОБА_3 опублікував у мережі «Facebook» та на сторінці « ОСОБА_5 » у соціальній мережі «Facebook» статтю в якій ображав її, звинувачував у хабарництві та різними нецензурними словами принижував її честь, гідність та ділову репутацію. Повний текст статті виглядав так: «24 травень о 21:55. Ситуація - голова ОСББ втратила страх.... В будинку 100 квартир, 29 власників авто, ТЕРИТОРІЯ - ЗАГАЛЬНОГО КОРИСТУВАННЯ, земля - НЕ ПРИВАТИЗОВАНА. Очманіле від влади чудо бажає ЗІБРАТИ ПО 3000 грн з кожного власника авто. На питання, «що буде, коли я за рік куплю авто» - відповідає «ви сплатите благодійний внесок 3000»... А не втратила ти, корупційна зараза, страх, щоб в центрі Європи під час війни займатися таким? Шлагбаум з її слів коштує 15 тис за проєкт, плюс 30 тисяч сам шлагбаум, в будинку 100 квартир, автомобілістів - 29, 29х3000 - 87000. НА РАХУНКУ ОСББ - 70000. Ця падлюка зібрала ТІЛЬКИ ВОДІЇВ на НЕЛЕГІТИМНІ «збори будинку», і «виставила таксу». За що, к..., я маю платити? За заїзд у СВІЙ ДВІР? Пані вчителько, йдіть за кораблем з посади голови ОСББ, я - НЕ даю хабарів і не беру, принципово, я - держслужбовець, і продовжите це - СЯДЕТЕ! А треба буде МЕНІ, щоб хтось до МЕНЕ приїхав - я ваш незаконний шлагбаум ЗІРВУ, і буду правий за Законом і Конституцією! Грошей - не буде, ідіть к бісу, ОСОБА_1 ! АДРЕСА_1 , вчителька (котра певно є КЛАСНИМ КЕРІНИКОМ, і звикла збирати бабки з лохів), вирішила свою локальну корупцію вивести на новий рівень, давайте цю недолугу спробу заробітку зупинимо! Генеральна Прокуратура України Кабінет Міністрів України Служба безпеки України Державна податкова служба України Луцька міська рада Національна поліція України».

Через поширення ОСОБА_3 у мережі Інтернет неправдивої інформації щодо неї, образах та наклепах на неї, їй була спричинена моральна шкода, яка виразилась в емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях, що пов`язані з приниженням честі, гідності та ділової репутації. Також, після 24.05.2023 вона відчуває постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт, у неї часто відбуваються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість. Внаслідок публікації статті та публічних обговорень, страждає не лише вона, але й її близькі та знайомі люди. Зазначає, що її непокоять неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатність в повній мірі зосередитись на основних питання життя. Крім того, вона постійно переживає з приводу своєї репутації. Пережиті страждання та завдану моральну шкоду вона оцінує в сумі 100000,00 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати недостовірною і такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, поширену ОСОБА_3 інформацію, а саме: на сторінці користувача « ОСОБА_6 » соціальної мережі «Facebook» у пості від 24 травня 2023 року, опублікованому о 21 год 55 хв, з дописом під заголовком «Ситуація голова ОСББ втратила страх …»; на сторінці Інтернет-спільноти «Наш Луцьк» у соціальній мережі «Facebook» у пості від 24 травня 2023 року, опублікованому о 22 год 00 хв, з дописом «Ситуація голова ОСББ втратила страх …». Зобов`язати ОСОБА_3 протягом п`яти днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати зазначену недостовірну інформацію шляхом розміщення резолютивної частини рішення суду в соціальній мережі «Facebook» на сторінці користувача « ОСОБА_6 », на сторінці Інтернет-спільноти у соціальній мережі «Facebook» «Наш Луцьк». Стягнути з ОСОБА_3 в її користь моральну шкоду в сумі 100000,00 грн та витрати понесені у зв`язку з розглядом справи.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_3 інформацію, а саме:

-на сторінці користувача « ОСОБА_6 » соціальної мережі «Facebook» у пості від 24 травня 2023 року, опублікованому о 21 год. 55 хв., з дописом під заголовком «Ситуація голова ОСББ втратила страх …»;

-на сторінці Інтернет-спільноти «Наш Луцьк» у соціальній мережі «Facebook» у пості від 24 травня 2023 року, опублікованому о 22 год. 00 хв., з дописом «Ситуація голова ОСББ втратила страх …».

Зобов`язано ОСОБА_3 протягом п`яти днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати зазначену недостовірну інформацію шляхом розміщення резолютивної частини рішення суду в соціальній мережі «Facebook» на сторінці користувача « ОСОБА_6 », на сторінці Інтернет-спільноти у соціальній мережі «Facebook» «Наш Луцьк».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 4831,20 (чотири тисячі вісімсот тридцять одна) гривні 20 копійок та витрати понесені за надання професійної правничої допомоги в сумі 6000 (шість тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача адвокат Рущак В. М. подали апеляційну скаргу, в якій відповідач вважає рішення суду незаконним і необґрунтованим, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права з наступних підстав. На думку відповідача, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що інформація, яка була поширена, є неправдивою та порушує особисті немайнові права позивача, та доказів існування причинно - наслідкового зв`язку між поширенням даної інформації та настанням негативних наслідків для позивача у суспільному чи політичному житті. Інформація, яка поширена відповідачем, на думку останнього, не є предметом судового захисту, адже є оціночним судженням. Поширена інформація є висловлюванням, яке не містить фактичних даних, зокрема є критичною оцінкою певного факту, а саме конфліктними взаємовідносинами між позивачем та відповідачем, тобто є суб`єктивною думкою відповідача, а тому не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості. Також відповідач не погоджується, щодо відшкодування моральної шкоди. Позивач обґрунтовує заподіяння їй моральної шкоди виписками з оглядів сімейного лікаря, у яких зазначені фізіологічні параметри абсолютно здорової людини, отже її звинувачення в впливі відповідача на її стан здоров`я є теж абсолютно безпідставними. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

В даному судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, заслухавши учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скариг, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного права.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно із статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

За змістом ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація (частина перша статті 201 ЦК України).

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканим. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є головою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги, 21», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також судом встановлено та підтверджено відповідачем у судовому засіданні, що він має власну сторінку в соціальній мережі «Facebook»,Ю назва належного йому облікового запису « ОСОБА_6 ».

Встановлено та підтверджено відповідачем у судовому засіданні, що ним 24.05.2023 о 21 год. 55 хв. на його сторінці « ОСОБА_6 » у соціальній мережі «Facebook» створено та опубліковано допис наступного змісту: Ситуація - голова ОСББ втратила страх.... В будинку 100 квартир, 29 власників авто, ТЕРИТОРІЯ - ЗАГАЛЬНОГО КОРИСТУВАННЯ, земля - НЕ ПРИВАТИЗОВАНА. Очманіле від влади чудо бажає ЗІБРАТИ ПО 3000 грн. з кожного власника авто. На питання, «що буде, коли я за рік куплю авто» - відповідає «ви сплатите благодійний внесок 3000»... А не втратила ти, корупційна зараза, страх, щоб в центрі Європи під час війни займатися таким? Шлагбаум з її слів коштує 15 тис за проєкт, плюс 30 тисяч сам шлагбаум, в будинку 100 квартир, автомобілістів - 29, 29х3000 - 87000. НА РАХУНКУ ОСББ - 70000. Ця падлюка зібрала ТІЛЬКИ ВОДІЇВ на НЕЛЕГІТИМНІ «збори будинку», і «виставила таксу». За що, к..., я маю платити? За заїзд у СВІЙ ДВІР? Пані вчителько, йдіть за кораблем з посади голови ОСББ, я - НЕ даю хабарів і не беру, принципово, я - держслужбовець, і продовжите це - СЯДЕТЕ! А треба буде МЕНІ, щоб хтось до МЕНЕ приїхав - я ваш незаконний шлагбаум ЗІРВУ, і буду правий за Законом і Конституцією! Грошей - не буде, ідіть к бісу, ОСОБА_1 ! АДРЕСА_1 , вчителька (котра певно є КЛАСНИМ КЕРІНИКОМ, і звикла збирати бабки з лохів), вирішила свою локальну корупцію вивести на новий рівень, давайте цю недолугу спробу заробітку зупинимо! Генеральна Прокуратура України Кабінет Міністрів України Служба безпеки України Державна податкова служба України Луцька міська рада Національна поліція України».

З метою поширення інформації відповідач здійснив репост свого допису на сторінці Інтернет-спільноти у соціальній мережі «Facebook» «Наш Луцьк».

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68 Конституції України).

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У статті 201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин, як: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації потрібно розуміти опублікування її у пресі, передання з використанням радіо, телебачення чи інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є демонстрація в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, а так само поширення за допомогою електронних засобів, що за своїм змістом або формою ганьблять гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи.

У рішенні від 08 липня 1986 року у справі Lingens v. Austria (заява № 12/1984/84/131) ЄСПЛ розрізнив факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що: «Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» або тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе».

В своєму дописі від 24.05.2023 відповідач ОСОБА_3 в образливій формі стверджує, що позивач ОСОБА_1 :

-« ОСОБА_7 від влади чудо бажає зібрати по 3000 грн. з кожного власника авто».

-«А не втратила, ти корупційна зараза, страх, щоб в центрі Європи під час війни займатися таким?».

-«Ця падлюка зібрала тільки водіїв на нелегітимні «збори будинку», і «виставила таксу». За що, к..., я маю платити?».

-«Пані вчителько, йдіть за кораблем з посади голови ОСББ…».

-«.. вчителька (котра певно є класним керівником, і звикла збирати бабки з лохів)…».

Частиною 1 ст. 201 ЦК України віднесено до переліку особистих немайнових благ, які охороняються цивільним законодавством, зокрема: честь, гідність, ділову репутацію, ім`я, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

З огляду на сформульовані правові висновки (постанова Верховного Суду від 04.08.2020 по справі №755/9531/17 та п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»), під поняттям честі слід розуміти особисте немайнове благо, що є позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності поведінки до загальноприйнятих уявлень про добро і зло та усвідомлення особою цієї оцінки.

Під поняттям гідності слід розуміти чинник моральної свідомості, який, водночас, відображає моральне ставлення індивіда до самого себе та суспільства до нього.

Діловою репутацією є усталена оцінка фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим.

Згідно зі ст. 1 та ст. 2 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Одними з основних принципів інформаційних відносин є: достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Відповідно до п. 15 згаданої вище постанови пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доводити так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Аналізуючи розповсюджену ОСОБА_3 інформацію, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вона містить образи та принизливі висловлювання про позивача ОСОБА_1 та донесена до численої кількості підписників сторінки «Olexandr Polyakov» в соціальній мережі «Facebook» та Інтернет-спільноти у соціальній мережі «Facebook» «Наш Луцьк», а відтак є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Отже, указане положення має загальне принципове значення, за змістом якого, саме особа, яка безпосередньо постраждала від протиправних дій іншої особи має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Частиною другою указаної статті надано визначення такої категорії як моральна шкода, а саме: моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Так при визначенні розміру заподіяної відповідачем позивачу моральної шкоди шляхом поширення недостовірної інформації, суд враховує зміст такої інформації, її поширення серед значної кількості людей, звернення позивача за медичною допомогою у зв`язку з переживаннями через розповсюдження відносно неї недостовірної інформації відповідачем.

Крім цього, позивач зазначає, що внаслідок розповсюдження відповідачем недостовірної інформації постраждала її ділова репутація, що виразилося у тому, що учні з класу, в якому вона є класним керівником, перевелися до інших класів та навчальних закладів.

З урахуванням конкретних обставин справи, характеру наслідків протиправних дій відповідача, суд визначив, що належною компенсацією завданої позивачу моральної шкоди, що підлягає стягненню на її користь, є сума у розмірі 10000,00 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Апеляційний суд враховує, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку людей завжди викликають негативні емоції.

Отже, доводи апеляційної скарги в наведеній частині є необґрунтованими та безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції і переоцінки доказів та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача адвоката Рущака Володимира Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2024 року.

Головуючий

Судді :