Номер провадження: 22-ц/813/2021/24
Справа № 521/4512/23
Головуючий у першій інстанції Рядча Т. І.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Лупши В.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ПАТ "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"

розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про стягнення матеріальної шкоди,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів - Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" таОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так, 24.02.2020 сталася ДТП за участю автомобіля під керуванням позивача та автомобіля RENAULT Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 21.05.2020 останній визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху, у результаті чого відбулося зіткнення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля RENAULT Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ "СК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" згідно полісу ЕР 144511963. 10.04.2020 страховиком здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 27560,83 грн. Оскільки, згідно висновку судового експерта Федотова Ф.В. вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 73840 грн., різницю в сумі 46272,74 грн. з врахуванням інфляційних втрат, пені та 3 відсотків річних (відповідно до розрахунку за період з 24.04.2020 по 24.04.2023) просить стягнути з відповідача.

Представник відповідача - адвокат А.Ю. Пилипець, до суду направив відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову. Страховою компанією виплачено позивачу 27560,83 грн. (з вирахуванням франшизи та ПДВ) у відповідності до звіту про визначення вартості матеріального збитку №18265 від 14.04.2020, що був складений ТОВ "Фаворит". Оскільки відповідачем у передбачений законом строк було організовано огляд транспортного засобу, він не зобов`язаний приймати до уваги звіт експерта, наданий позивачем. Щодо рецензії від 10.12.2021 на звіт, що був складений ТОВ "Фаворит" 24.02.2020, вважає цей доказ не належним та недопустимим, оскільки позивачем не надано його оригінал та підтверджуючі документи рецензента.

Ухвалою від 13.06.2023 позовні вимоги до ОСОБА_2 залишені без розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про стягнення матеріальної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" на користь ОСОБА_1 33972,50 грн. в рахунок вартості відновлювального ремонту пошкодженого майна, а також 25771,84 грн. пені, 16554,44 грн. інфляційних збитків та 3058,41 грн. 3% річних за період з 24.04.2020 по 24.04.2023, а разом 79357(сімдесят дев`ять тисяч триста п`ятдесят сім),19 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3382,39 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що судом визначено, що у відповідача виник обов`язок доплатити позивачу 33972,50 грн. в рахунок вартості відновлювального ремонту пошкодженого майна, а не 46272,74 грн. як просив позивач, позовна вимога про стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних за період з 24.04.2020 по 24.04.2023 теж підлягає частковому задоволенню, у сумі 25771,84 грн., 16554,44 грн. та 3058,41 грн. відповідно.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2023 року в частині стягнення пені та ухвали нове рішення у цій частині, де у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в частині стягнення пені та застосувати наслідки спливу позовної давності до заявленої позовної вимоги та обмежити СТРОК нарахування пені в один рік. В іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.06.2023 залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення суду у частині стягнення пені у розмірі 25771,84 грн. є незаконним, необґрунтованим, таким що прийнято із неправильним застосуванням норм матеріального право, недотриманням правових позицій Верховного Суду та невідповідності висновкам суду першої інстанції обставинам справи.

Вказує, що правовідносини, що склались між сторонами регулюються нормами спеціального закону - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV.

Так, судом першої інстанції було стягнуто пеню за період 24.04.2020 по 24.04.2023 у розмірі 25771,84 грн.

Тобто Позивач заявляв вимоги про стягнення пені поза межами одного року.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Згідно із п.1 ч.1 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України, визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі.

У зв`язку із чим, просимо суд застосувати наслідки спливу позовної давності та обмежити строк розрахунку пені в один рік (п.1 ч.1 ст. 258 ІІК України), де сума пені становить 17 032,80 грн..

Додатково зазначає, що ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» не знало про уточнення (збільшення) позовних вимог позивачем (на електронну та/або поштову адресу Страховика не надходила заява про збільшення позовних вимог) через що, ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» було позбавлене можливості раніше заявити про застосування наслідків спливу позовної давності.

Лише з рішення суду першої інстанції ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» дізналося про розрахунок пені, та те, що позивач просив стягнути пеню із страховика за 3 річний період.

Щодо явки сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 79357,19 грн. і є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що Згідно до постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 21.05.2020 ОСОБА_2 24.02.2020, керуючи автомобілем RENAULT Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив розворот, не надавши переваги автомобілю Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 10.4 ПДР України за що притягнутий до відповідальності за ст.124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля RENAULT Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ "СК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" згідно полісу ЕР 144511963.

Згідно висновку експертного дослідження №6698, складеного 29.03.2020 судовим експертом Федотовим Ф.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 24.02.2020 року, становить 73840 грн. Однак зазначена сума збитку не узгоджується з сумою збитку, виплаченою страховиком.

Як вбачається з листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 04.06.2020 відсутні підстави для застосування заходів впливу до ПрАТ "СК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" та роз`яснено ОСОБА_1 про право на оскарження дій страховика в судовому порядку. Одночасно встановлено, що 25.02.2020 представником страхової компанії здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу. Розмір страхового відшкодування відповідачем визначено на підставі звіту від 14.04.2020 №18265, складеного ТОВ "Фаворит", відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого позивачу, становить 30218,55 грн. Згідно до платіжного доручення від 24.04.2020 страховиком здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 27560,83 грн. (з вирахуванням ПДВ і франшизи).

За заявою позивача 10.12.2021 ТОВ ОФ "ІНЮГ-ЕКСПЕРТИЗ" здійснена Рецензія звіту про визначення вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, що складений ТОВ "Ексертно-Асистуюча Компанія "Фаворит" станом на 24.02.2020, відповідно до якої зазначений звіт класифікується як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має недоліки, що могли вплинути на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно до статті 34.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Згідно ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Враховуючи рецензію на звіт від 14.04.2020 №18265, складеного ТОВ "Фаворит", та право потерпілого залучати експертів, суд приймає як доказ встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 24.02.2020 року, висновок експертного дослідження №6698, складеного 29.03.2020 судовим експертом Федотовим Ф.В. Отже, з відповідача підлягає стягненню різниця між сплаченою сумою і вартістю збитку, встановленої у звіті, а саме 33972,50 грн. (73840грн. - 27560,83 грн. - ПДВ - франшиза).

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки судом визначено, що у відповідача виник обов`язок доплатити позивачу 33972,50 грн. в рахунок вартості відновлювального ремонту пошкодженого майна, а не 46272,74 грн. як просив позивач, позовна вимога про стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних за період з 24.04.2020 по 24.04.2023 теж підлягає частковому задоволенню, у сумі 25771,84 грн., 16554,44 грн. та 3058,41 грн. відповідно.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, який не спростований доводами апеляції.

Щодо посилання апелянта про не застосування судом першої інстанції строку позовної давності суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18) зазначено:

«Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується.

Виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-738цс15.

Верховний Суд України виклав подібну правову позицію й у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-3063цс16, вказавши, що суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається звертаючись із позовом позивач просив стягнутиматеріальну шкоду в розмірі 46 272, 74 та збитки (інфляційні втрати, пеню та 3 відсотки річних) заподіяних несвоєчасним виконанням грошових зобов`язання від 24.04.2020 до дати ухвалення судового рішення.

В подальшому в матеріалах справи міститься заява представника Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про надання матеріалів у справі, в якому міститься прохання про направлення копії позовної заяви з додатками на його електронну адресу.

27.04.2023 на адресу Малиновського районного суду м. Одеси від представника Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Страховою компанією виплачено позивачу 27560,83 грн. (з вирахуванням франшизи та ПДВ) у відповідності до звіту про визначення вартості матеріального збитку №18265 від 14.04.2020, що був складений ТОВ "Фаворит". Оскільки відповідачем у передбачений законом строк було організовано огляд транспортного засобу, він не зобов`язаний приймати до уваги звіт експерта, наданий позивачем. Щодо рецензії від 10.12.2021 на звіт, що був складений ТОВ "Фаворит" 24.02.2020, вважає цей доказ не належним та недопустимим, оскільки позивачем не надано його оригінал та підтверджуючі документи рецензента.

Проте, будь яких посилань про застосування наслідків спливу позовної давності та клопотань до суду обмежити строк розрахунку пені в один рік матеріали справи не містять.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2023 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко