ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 травня 2024 року

м. Харків

справа № 639/5770/23

провадження № 22-ц/818/1184/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Носової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 грудня 2023 року, ухвалене суддею Єрмоленко В.Б.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року АТ "Кредобанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №CL-205935 від 15.07.2019 у розмірі 287 149,45 грн. та судовий збір в сумі 4307,24 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15.07.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №CL-205935, у відповідності до умов якого АТ «Кредобанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 220 750,00 грн., а ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно у строк до 12.07.2024 повернути кредит шляхом сплати щомісячних платежів та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 36,99 % річних.

У порушення умов кредитного договору №CL-205935 від 15.07.2019 про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 08.08.2023 відповідач має заборгованість в розмірі 287 149,45 грн., яка складається з: 165295,01 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 121854,44 грн. заборгованості за відсотками.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 грудня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №CL-205935 від 15.07.2019 у розмірі 287 149 (двісті вісімдесят сім тисяч сто сорок дев`ять) грн. 45 коп., яка складається з: 165 295,01 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 121 854,44 грн. заборгованості за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму судового збору в розмірі 4 307 (чотири тисячі триста сім) грн. 24 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення 16 797, 22 грн. заборгованості за відсотками. Вирішити питання щодо судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 року вказано, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Зазначає, що 09.05.2023 року позивачем було направлено вимогу до відповідача, якою визначено заборгованість у розмірі 270 352, 23 грн. Прим цьому до суду позивач звернувся 12.09.2023 року та зазначив, що сума заборгованості становить 287 149, 45 грн. Вважає, що нарахування процентів після 10.05.2023 року є неможливим, нарахована заборгованість у сумі 16 797,22 грн підлягає списанню, оскільки нарахована незаконно та поза встановлених законодавством строків. Зазначає, що після направлення вимоги позичальнику банк мав право нараховувати виключно відсотки за прострочення виконання зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України, між тим, з урахуванням карантинних обмежень позивач був позбавлений права нараховувати відсотки після 10.05.2023 року, а тому сума заборгованості не може бути збільшена.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується відповідачем в частині стягнення відсотків за користування грошима. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведений факт наявності у ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором №CL-205935 від 15.07.2019 в сумі 287 149,45 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором №CL-205935 від 15.07.2019 у розмірі 287 149,45 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з вказаним висновком суду, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.07.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №CL-205935, за умовами якого АТ «Кредобанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 220 750,00 грн. строком на 60 місяців, а ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно у строк до 12.07.2024 повернути кредит шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 8204 грн. та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 36,99% річних. (а.с. 9-11)

Також відповідачем підписано Додаток № 1 до кредитного договору №CL-205935 від 15.07.2019, яким визначено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту. (а.с.11зв.), Паспорт споживчого кредиту від 15.07.2019 (а.с. 13-14) та Анкету-Заяву №CL-205935 фізичної особи на отримання готівкового кредиту від 11.07.2019 (а.с. 15).

Таким чином, з загальною вартістю кредиту за кредитним договором №CL-205935 від 15.07.2019, яка включає суму кредиту та проценти за користування кредитом ОСОБА_1 ознайомлений.

Відповідно до наданої виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №CL-205935 від 15.07.2019 виконав у повному обсязі (а.с. 44-67).

За наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 08.08.2023 становить 287 149,45 грн., яка складається з: 165295,01 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 121854,44 грн. заборгованості за відсотками. (а.с. 17)

На адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 15.05.2023 представником АТ «Кредобанк» за допомогою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» направлялася досудова вимога від 09.05.2023, у якій роз`яснено про стан його заборгованості та заявлена вимога протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги, але не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання такої вимоги погасити прострочену заборгованість в розмірі 117 386,16 грн., а у випадку невиконання у визначений строк достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі у розмірі 270 352,23 грн. та сплатити нараховані та несплачені проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені кредитним договором. (а.с. 19)

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч.ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».

Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови.

Окрім того, в п. 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з логікою Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства та вже усталеної судової практики вбачається, що після спливу вказаного строку банк не має права на нарахування процентів передбачених договором.

До стягнення позивач пред`явив заборгованість за відсотками в сумі 121 854, 44 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2023 року позивач направив на адресу відповідача досудову письмову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 270 352, 23 грн., проте дана вимога залишена відповідачем без відповідного реагування.

Таким чином, враховуючи умови вимоги, надісланої банком 15 травня 2023 року, останнім днем коли відповідач повинен був сплатити борг за кредитним договором є 19 червня 2023 року.

Отже, позивач продовжував нараховувати відсотки за кредитним договором після 19 червня 2023 року без будь-якого врахування факту зміни строку виконання зобов`язання, отже, зважаючи на положення ст. 1050 ч. 2 ЦК України та на відповідні правові позиції, висловлені Верховним Судом у вказаних вище та інших справах, не мав правових підстав для нарахування та пред`явлення до стягнення відсотків, розрахованих на умовах кредитного договору після зміни строку виконання зобов`язання.

Виходячи з наведеного, позивач не врахував факту зміни строку виконання зобов`язання, не визначив заборгованість за відсотками, не провів відповідних розрахунків тощо.

За таких умов обраховані позивачем в обраний ним спосіб суми заборгованості за відсотками у розмірі 121 854, 44 грн не відповідають фактичним обставинам кредитування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 112 696,75 грн. (121 854, 44 8309,02), нарахованих до 19 червня 2023 року.

За таких обставин, у відповідності до положень п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру присудженої до стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №CL-205935 від 15.07.2019 у розмірі 277 991, 76 грн, яка складається з 165 295,01 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 112 696,75 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пропорційно до частки задоволених позовних вимог, та враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги з відповідача на користь позивача належить стягнути 4157,31 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст.367,368,374, 376, 381 - 384,389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 грудня 2023 року змінити в частині суми стягнення. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №CL-205935 від 15.07.2019 у розмірі 277 991, 76 грн, яка складається з 165 295,01 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 112 696,75 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір у розмірі 4157,31 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 травня 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова