ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 672/1022/23

Провадження № 22-ц/4820/227/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 672/1022/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 518716372 від 30 листопада 2021 року у розмірі 62 623 грн 78 коп, а також 2147 грн 20 коп судового збору та 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтримання заявлених позовних вимог ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» вказувало, що 30 листопада 2021 між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено кредитний договір № 518716372, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач зазначав, що право вимоги до боржника до них перейшло на підставі укладеного 04 серпня 2023 року між ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Договору факторингу № 01/04082023, яке в свою чергу набуло право вимоги на підставі укладеного 04 серпня 2020 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» Договору факторингу № 05/0820-01, а ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» в свою чергу уклало 28.11.2018 з ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» Договір факторингу № 28/1118-01. Таким чином, ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» отримало 04 серпня 2023 року відповідний реєстр боржників від 04 серпня 2023 року на підставі укладеного Договору факторингу № 01/04082023 від 04 серпня 2023 року і до них перешло право грошової вимоги до відповідача в сумі 62 623 грн 78 коп, з яких 19 718 грн 89 коп - сума заборгованості за основною сумою боргу, 42 904 грн 89 коп - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам зазначеного кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення коштів, після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не погодилося з рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, посилається на його незаконність та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Апелянт зазначає, що судом вірно встановлено факт укладення між відповідачем та ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредитного договору та отримання ним грошових коштів у визначеному позивачем розмірі та факт їх неповернення кредитору, однак суд послався, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження того, що до ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у визначеному законом порядку перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 518716372 від 30 листопада 2021 року, проте такий висновок є безпідставним. Так, 28 листопада 2018 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року, 28 листопада 2019 року між цими ж сторонами було укладено Додаткову угоду № 19 до зазначеного Договору факторингу, якою строк його дії продовжено до 31 грудня 2020 року. В подальшому, між ними було укладено Додаткову угоду № 26 від 31 грудня 2020 року, відповідно до якої Договір факторингу № 28/1118-01, викладено у новій редакції, тобто предметом цього Договору, в редакції від 31 грудня 2020 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, в тому числі і щодо вимог, які виникнуть у клієнта в майбутньому. Таким чином, відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відбулося відповідно до Договору факторингу, який було фактично укладено після укладення договору кредитної лінії № 74546645 від 07 листопада 2020 року та додатковими угодами до нього. 05 серпня 2020 року, між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укаледно Договору факторингу № 05/0820-01, строк якого закінчується 04 серпня 2021 року, однак 03 серпня 2021 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Додаткову угоду № 2 до вказаного Договору факторингу, та продовжено строк його дії до 31 грудня 2022 року включно. Крім того, 30 грудня 2022 року між цими сторонами укладено Додаткову угоду № 3, згідно якої сторони продовжили строк дії Договору до 30 грудня 2024 року, тобто передача зобов`язання по кредитному договорі № 518716372 від 30 листопада 2021 року відбулася в межах часових рамок чинності Договору факторингу - до 31 грудня 2022 року, при цьому жодна норма даного договору не обмежує можливості передачі прав вимог лише тими зобов`язаннями, які існували до моменту укладення договору. В подальшому, 04 серпня 2023 року між ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 01/04082023, а відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 14 лютого 2022 року до цього договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача. Таким чином вказує апелянт, що ухвалюючи оскаржуване рішення в даній справі суд неповністю з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи.

Тому апелянт просить, скасувати рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача та перевіривши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення в частині є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 зайшов на офіційний сайт ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» де оформив в електронному вигляді заявку на отримання кредиту (анкету встановленої форми).

Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» опубліковані на сайті www.moneyveo.ua, перебувають в загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, товариством генерується і відправляється на номер телефону, вказаний Позичальником у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується Позичальником для підписання електронного договору.

В такий спосіб, 30 листопада 2021 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання кредиту № 518716372, за умовами якого позичальник отримує 22 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на умовах строковості, зворотності, платності, вказаний розмір ліміту є максимальним. Укладення електронного договору, відбулося шляхом введення ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора № MNV446НН, отриманого від товариства, на мобільний телефон НОМЕР_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», вказувало, що заборгованість за кредитним договором № 518716372 від 30 листопада 2021 року становить 62 623 грн 78 коп, з яких 19 718 грн 89 коп - сума заборгованості за основною сумою боргу, 42 904 грн 89 коп - сума заборгованості за відсотками.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що до ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у визначеному законом порядку перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 518716372 від 30 листопада 2021 року, крім того, позивачем не надано доказів підтвердження підписання між ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» акту прийому-передачі Реєстру боржників.

Однак такі висновки суду не є цілком законними та обґрунтованими.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом частини першої статті 4 Закону України 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-III) факторинг вважається фінансовою послугою.

У пункті 5 частини першої статті 1 Закону № 2664-III зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 Закону № 2664-III.

Так, за змістом частини першої статті 6 Закону № 2664-III договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Крім того, відповідно до пункту 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів-суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).

Отже, за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту у розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послуги з фінансування (надання позики або кредиту).

При цьому, така плата за надану фактором послугу може бути, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 61), встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу.

Натомість грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем останньому (частина перша статті 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом частини другої статті 1084 ЦК України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника.

Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2018 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

Пунктом 4.1. вказаного договору, передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку до договору. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

28 листопада 2018 року вказана форма реєстру прав вимоги підписани між клієнтом і фактором.

28 листопада 2019 року, укладено Додаткову угоду № 19 до зазначеного Договору факторингу № 28/1118-01, якою строк його дії продовжено до 31 грудня 2020 року.

21 жовтня 2020 року укладено Додаткову угоду № 25 до Договору факторингу № 28/1118-01 та викладено його в новій редакції, предметом цього Договору в редакції від 21 жовтня 2020 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, в тому числі і щодо вимог, які виникнуть у клієнта в майбутньому.

На виконання вимог якого, ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало витяг з реєстру прав вимоги № 171 від 01 лютого 2022 року на виконання Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року щодо кредитного договору від 30 листопада 2021 року № 518716372, загальна заборгованість ( сума відступленої грошової вимоги) - 49 764 грн 78 коп.

05 серпня 2020 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк якого закінчується 04 серпня 2021 року.

За вказаним договором, також передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку до договору.

Форма Реєстру прав вимоги також підписана між сторонами.

В цей же день, укладено Додаткову угоду № 05/0820-01, згідно якої сторони погодили, що право вимоги до будь-кого з боржників, що передано фактору в рамках договору, підлягає поверненню від фактора клієнту за умови отримання фактором відповідного повідомлення від клієнта. Для підтвердження факту повернення права вимоги до відповідного боржника, сторони підписують відповідний акт приймання-передачі.

10 серпня 2020 року, укладено Додаткову угоду № 1, згідно якої фактор в строк 25 робочих днів з моменту відступлення фактору права вимоги зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги надсилає кожному з боржників повідомлення про відступлення права вимоги до фактора.

Крім того, Додатковою угодою № 2 від 03 серпня 2021 року, продовжено строк дії Договору факторингу № 05/0820-01 до 31 грудня 2022 року.

Додатковою угодою № 3 від 30 грудня 2022 року строк дії Договору факторингу № 05/0820-01 продовжено до 30 грудня 2024 року включно.

Також, ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» надано реєстр прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року, щодо відступлення фактору право вимоги щодо кредитного договору від 30 листопада 2021 року № 518716372, згідно якого загальна заборгованість становить 62 623 грн 78 коп, з яких 19 718 грн 89 коп - сума заборгованості за основною сумою боргу, 42 904 грн 89 коп - сума заборгованості за відсотками.

04 серпня 2023 року між ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 01/04082023, предметом якого є зобов`язання фактора передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт має відступити право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики) плату за позикою ( проценти за користування позикою та проценти на прострочну суму позики), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, праов на одержання яких належить клієнту.

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2 до договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками акт прийому-передачі підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.

Як визначено у п 1.3 Договору, клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити божників про відступлення права вимоги та передачу їх персональних даних фактору.

Відповідно до Заключних положень, Договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами, а зобов`язання що виникають з цього договору, припиняється їх належним виконанням.

Також в цей же день, ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», згідно умов укладеного Договору, отримало реєстр боржників від 04 серпня 2023 року, в тому числі щодо кредитного договору від 30 листопада 2021 року № 518716372, укладеного між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 .

Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», перейшло право вимоги кредитного договору від 30 листопада 2021 року № 518716372, укладеного між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВАДОПОМОГА» та ОСОБА_1 .

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення помилкового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

За змістом ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2021 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання кредиту № 518716372, за умовами якого позичальник отримує 22 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту.

Кредитодавець надає перший Транш за договором у сумі 5 000 грн, одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 30 грудня 2021 року.

Таким чином, сторони визначили можливість позичальника користуватися кредитними коштами в межах Дисконтного періоду, а саме до 30 грудня 2021 року ( п. 1.7).

Пунктом 1.8, сторони погодили, що встановлений у п 1.7 Договору строк Дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено, кількість продовження Дисконтного пероду на умов визначених договором необмежена.

Крім того, на підставі п 5.2, строк дії Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п 1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту, передбачених п 1.8 та 1.12.1 Договору. У будь якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.

Пунктом 5.3, сторони погодили, що проценти нараховані після закінчення строку дії цього Договору ( після 90 днів від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦПК України.

Згідно пункту 5.1. Договору від 30 листопада 2021 року невід`ємною частиною Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця www.moneyveo.ua.

Відповідно до п. 5.4. Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Як вбачається з укладеного договору, позичальник має сплачувати, визначені у Договору кредитодавцю відсотки за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.9.1. Договору на період строку, визначеного п. 1.7. Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 434,35 % річних , що становить 1,19 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.

Пунктом 1.9.2 передбачено, що за умови продовження Дисконтного періоду на умовах п 1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною ставкою в розмірі 603,96% річних, що становть 1,65 % в день від суми кредиту.

Пунктом 1.9.3, визначено, що якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку передбаченому п 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 % річних що становить 1,98% в день від суми кредиту за кожний день користування.

Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом, вказаного в п. 1.7. Договору, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,98 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.9.3 цього Договору.

Таким чином, сторони передбачили, що кредитними коштами ОСОБА_1 користується з огляду на наступні процентні стаки, які є встановленими для кожного періоду строку кредитування: дисконтна процентна ставка - 434, 35% річних ( 1,19% за кожний день), з натупного дня після закінчення Дисконтного періоду Індивідуальна процентна ставка - 603, 96 % річних ( 1,65% за кожний день), а також в разі після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної плати оплати процентів, Базова процентна ставка - 722,7% річних ( 1,98% за кожний день.

Як видно з матеріалів справи, а саме платіжних доручень ОСОБА_1 , відповідними траншами за період з 30 листопада 2021 року по 05 грудня 2021 року отримав кредитні кошти на загальну суму 22 000 грн, тобто в межах встановленого кредитного ліміту, відповідно до умов Договору.

Звертаючись до суду з позовом, ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», надало виписку з особового рахунку за Кредитним договором № 518716372, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 станом на 11 серпня 2023 року складає 62 623 грн 78 коп, з якої прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 19 718 грн 89 коп, прострочена заборгованість за процентами - 42 902 грн 89 коп.

Отже, тіло кредиту становить 19 718 грн 89 коп, а оскільки ОСОБА_1 після закінчення Дисконтного періоду не сплачував відсотки за користування кредитними коштами, тому в даному випадку застосовується Базова процентна ставка - 722,7% річних ( 1,98% за кожний день) для нарахування процентів за весь період кредитування, починаючи від дня отримання кредиту, як це передбачено п 1.9.3 Договору ( дисконтний період та весь періоду кредитування, після його закінчення.)

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем доведено розмір нарахованих процентів в сумі 42 902 грн 89 коп, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру базової відсоткової ставки 1,98 % за кожен день прострочення та періоду кредитування.

У серпні 2023 року товариство направило вимогу до боржника ОСОБА_1 щодо погашення існуючої заборгованості, лист з відповідним пакетом документів було вручено боржнику, згідно даних реєстру поштових відправлень.

Однак, відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором № 518716372 не погасив.

З урахування конкретних обставин даної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за кредитом, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору.

Відповідачем у справі не спростовано обставин отримання та використання ним кредитних коштів у розміру заборгованості, зазначеного в наданому позивачем розрахунку.

Оскільки, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Таким чином, враховуючи, вищевикладене, позов ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» слід задовольнити та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 518716372, яка станом на 11 серпня 2023 року складає 62 623 грн 78 коп, з якої прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 19 718 грн 89 коп, прострочена заборгованість за процентами - 42 902 грн 89 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 2147 грн 20 та апеляційної скарги 3220 грн 81, а всього 5368 грн 01 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).

На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені чи мають бути понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

З матеріалів справи вбачається, 24 листопада 2022 року Директор ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уповноважив адвоката Юхименко Ю.Ю. на підставі довіреності на представництво інтересів товариства у всіх судових установах.

Додатковою угодою № 19 від 07 серпня 2023 року ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» також доручило Адвокатському об`єднанню «Альма Теміс» в особі керуючого партнера - адвоката Юхименко Ю.Ю. представляти інтереси товариства та надавати юридичну допомогу, в тому числі у справі за позовом ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно Акту прийому-передачі наданих послуг від 08 серпня 2023 року, адвокатом Юхименко Ю.Ю.надано клієнту юридичні послуги, у вигляді усної консультації та складання позовної заяви у справі за позовом ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вартість виконаних робіт становить 5 000 грн, які сплачено адвокату на підставі платіжної інструкції від 09 серпня 2023 року № 381.

Дослідивши надані докази витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи повне задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» задовольнити.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( місце реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд 4-А офіс 10 ЄДРПУО 43541163) заборгованість за кредитним договором № 518716372 від 30 листопада 2021 року у розмірі 62 623 грн 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( місце реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд 4-А офіс 10 ЄДРПУО 43541163) 5368 грн 01 коп судового збору та 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова