ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/358/22
Провадження № 2-зз/483/1/24
У Х В А Л А

24 січня 2024 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Акопової К.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Очакові в режимі відео конференції з використанням представниками сторін власних технічних засобів заяву представника відповідачки ОСОБА_2 , про скасування вжитих заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідачки звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті за клопотанням позивача ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 січня 2024 року.

Заява обґрунтована тим, що судом було помилково постановлено ухвалу про забезпечення позову без звернення сторони до суду з відповідною заявою, рішення про накладення арешту на спірне майно прийнято без надання заявником жодного доказу на підтвердження фактів, викладених у заяві про забезпечення позову, предметом спору є частка спірного майна - квартири та авто, але арешт накладений судом на все майно. Посилаючись на викладені обставини, представник просив скасувати заходи забезпечення позову.

Представник заявниці в судовому засіданні заяву про скасування заходів забезпечення позову підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що йому не було відомо про розгляд судом заяви про забезпечення позову, а тому суд не врахував аргументи відповідачки під час розгляду питання про накладення арешту на майно. Пояснив, що накладений арешт є непропорційним, оскільки охоплює квартиру та автомобіль без урахування того, що позивач може претендувати лише на половину вказаного майна. Крім того, відчуження нерухомості в зоні бойових дій та із зареєстрованими у ній неповнолітніми дітьми є неможливим, а накладення арешту на транспортний засіб ускладнює користування ним та порушує інтереси дітей, зокрема в разі необхідності евакуації, в тому числі шляхом перетину державного кордону.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви та скасування заходів забезпечення позову заперечував, пояснивши, що між сторонами спору виник конфлікт з приводу дітей. Так, на час розгляду клопотання сторони проживають у місті Одесі. При цьому, діти проживають з матір`ю. Разом із тим, на ОСОБА_4 був складений протокол за неналежне виконання батьківських обов`язків, а її чоловіка притягнуто до відповідальності за насильство по відношенню до дітей. В ході словесних конфліктів щодо спілкування з дітьми ОСОБА_4 і повідомила позивача про намір відчужити перелічене майно. Представник також просив врахувати, що предметом спору є визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, частки в якому не виділені, а накладення арешту на автомобіль не перешкоджає ОСОБА_4 користуватися ним.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до заяви матеріали, суд дійшов такого.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, предметом якого є: визнання автомобіля та квартири спільним майном подружжя і визнання за ним права власності на частку вказаного майна.

В обґрунтування вимог зазначив, що в період зареєстрованого шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки «Шевроле» вартістю 364 500 грн та квартиру АДРЕСА_1 вартістю 324 000 грн. Оскільки зазначене майно є спільним майном подружжя, а домовленості щодо його розподілу між ними не досягнуто, він змушений звернутися з позовом до суду.

10 січня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову, яка підписана його представником ОСОБА_1 ..

Обґрунтовуючи подану заяву, представник послався на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може виникнути загроза розпорядження спірним майном на користь третіх осіб, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. При цьому необхідність вжиття заходів забезпечення позову мотивовано тим, що відповідачка при усній розмові з позивачем повідомила його, що має намір відчужити квартиру та автомобіль на користь третіх осіб. Крім того, відповідачка обмежила позивачу доступ до вказаної квартири та використання автомобіля.

11 січня 2024 року судом постановлено ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на автомобіль марки «Chevrolet Cruze», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та квартиру АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належать ОСОБА_4 ..

На час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, справа, по якій вжито заходи забезпечення позову, не розглянута.

Вирішуючи клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (частина 1 статті 153 ЦПК України).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, забезпечення позову є сукупністю процесуальних дій, які гарантують позивачу виконання рішення суду в разі задоволення його позову та обмежують, насамперед, права відповідача на розпорядження спірним майном на час розгляду та виконання такого рішення.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам і пропорційним для сторін.

Відповідно до положень статті 154 ЦПК, суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Відомостей про ймовірність та розмір збитків, які може зазнати відповідач, справа не містить.

Посилання представника відповідачки на помилковість постановлення ухвали про забезпечення позову без звернення сторони до суду з відповідною заявою не відповідають дійсності, оскільки судом постановлено ухвалу про забезпечення позову на підставі заяви позивача, що була подано до суду через підсистему «Електронний суд».

Не заслуговують на увагу доводи представника і про те, що ухвалу прийнято без належного обґрунтування та доказів на підтвердження фактів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Виклад представником відповідачки у заяві про скасування арешту майна доводів про те, що ОСОБА_4 через накладення арешту на автомобіль позбавлена можливості у разі небезпеки для дітей перетнути державний кордон України, свідчить про наявність ризику утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки без забезпечення позову відповідачка може розпорядитися спірним автомобілем на власний розсуд, в тому числі перемістити його через державний кордон України.

Посилання представника відповідачки на те, що ОСОБА_4 на час розгляду справи проживає в місті Одесі свідчить про те, що накладення арешту на квартиру в місті Очакові не є для неї надмірним тягарем.

З урахуванням викладеного, а також того, що доводи, викладені у заяві про забезпечення позову не спростовані під час розгляду заяви про скасування вжитих судом заходів, слід дійти висновку про відсутність підстав для скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_2 про скасування вжитих заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча: