КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/3354/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/70/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Шевченко Т.М.,-

встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 21 628 грн 88 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що діти проживають з матір?ю та перебувають на її утриманні.

Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу.

ОСОБА_1 зазначала, що з метою розвитку здібностей дітей нею у період з 25 липня 2022 року по 27 грудня 2022 року здійснено самостійно фінансові витрати у розмірі 43 257 грн 75 коп. З відповідача просила стягнути 21 628 грн 88 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 895 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що витрати пов`язані з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком математичних здібностей ОСОБА_3 , 2014 року народження, у розмірі 9 790 грн 00 коп. є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з матір?ю ОСОБА_1

17 грудня 2021 року Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ № 752/30082/21 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 13 грудня 2021 року і до досягнення повноліття старшою дитиною.

31 січня 2022 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 752/30082/21.

Станом на 01 грудня 2022 року заборгованість у ОСОБА_2 по сплаті аліментів відсутня.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що спільні діти всебічно розвинуті та обдаровані. ОСОБА_3 є учнем ліцею міжнародних відносин № 51 Печерського району м. Києва, ОСОБА_5 відвідує приватний садочок «Honeykids». У період з 25 липня 2022 року по 27 грудня 2022 року понесено самостійно фінансові витрати у розмірі 43 257 грн 75 коп., на ОСОБА_3 : навчання в школі усного рахунку «Соробан», поглиблене вивчення математики в онлайн школі Matema, навчання у STEM школі Inventor, навчання у школі робототехніки та програмування «Robocode»; на ОСОБА_4 : навчання у STEM школі Inventor.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Так, зазначені позивачем витрати, а саме: проходження курсів з англійської мови, не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, у розумінні ст. 185 СК України.

Позивач не надала доказів, що вказані витрати викликані особливими обставинами, вони зумовлені особливою схильністю дитини до навчання та пов`язані з розвитком певних здібностей дитини, а тому вони не можуть бути стягнуті на підставі ст. 185 СК України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що діти є талановитими, мають всебічний розвиток, проявляють високі здібності до конструювання та мають хист до поглибленого вивчення математики, є суб`єктивною оцінкою матері здібностей своїх дітей, та не свідчить про те, що у дітей є певні досягнення та особливі здібності в цих напрямках.

Крім того навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 15 травня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно з ч. ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі № 820/479/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_2 зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат - 30 000 грн 00 коп.

Водночас матеріали справи не містять договору про надання правової допомоги ОСОБА_2 , акту виконаних робіт, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак, з огляду на вищевикладене, відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

В порядку розподілу судових витрат, ОСОБА_2 слід компенсувати за рахунок держави судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 грн 40 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітейвідмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 грн 40 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 30 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко