РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 березня 2024 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів ,-

УСТАНОВИВ:

В жовні 2023 позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.07.2018 з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1100 грн. щомісячно, починаючи з 16.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

З часу призначення аліментів значно погіршився стан сина, який є інвалідом дитинства, зросли потреби на його лікування, що потягнуло погіршення матеріального стану позивачки.

Крім того, суттєво збільшився рівень інфляції, відповідно витрати на дитину значно зросли і суми стягнутих аліментів не вистачає для нормального існування дитини.

Також ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила сина ОСОБА_3 і на даний час перебуває в соціальній відпустці по догляду за дитиною.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 182-184, 192 СК України, просила суд взяти до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, має хороший стан здоров`я, реальну можливість працювати і сплачувати аліменти на утримання дитини в більшому розмірі ніж визначено рішенням суду.

Враховуючи наведене, просила змінити розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, які стягуються за рішенням Володимир-Волинського міського суду від 13.07.2018 року із твердої грошової суми на частку всіх доходів заробітку відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Жук Ю.Б., який діє на підставі ордеру №1048348 від 28.10.2023, в судове засідання не з`явились, подали суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та слухати справу у їх відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи був неодноразово повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні докази, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав.

Ухвалою суду від 04.03.2024 ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивач не заперечував проти заочного вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що позивачка є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої зазначено ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №105.

Ні підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.10.2017 позивачка розірвала шлюб з відповідачем та 20 листопада 2021 уклала шлюб з ОСОБА_5 , та змінила прізвище на ОСОБА_6 , свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.07.2018 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 1100 грн. щомісячно, починаючи з 16.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_4 , 2016 року народження, є особою з інвалідністю, посвідчення серія НОМЕР_3 від 25.04.2022, у зв`язку з чим позивачка щомісячно отримує соціальну допомогу на сина квітень 2023 вересень 2023 по 2881,60грн., серпень 2023- грудень 2023 18700,83грн. довідки УСП ВК Володимирської міської ради від жовтня 2023, лютого 2024.

Згідно довідки УСП ВК Володимирської міської ради від жовтня 2023 ОСОБА_1 отримує одноразову допомогу, нараховану при народжені дитини щомісячно у розмірі 860грн.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Як вбачається з матеріалів справи, з відповідача з травня 2018 року стягнуто аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1100 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

За відомостями Головного управління статистики у Волинській області, розмір середньої заробітної плати, встановлений з 01 жовтня 2021, який залишається незмінним на весь період воєнного стану, складає 11890грн. Отже середньої заробітної плати - 2972грн.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 за №2037-VІІІ, з липня 2017 внесені зміни до вимог ч.2 ст.182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік», визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, з 01 січня 2024 року 3196грн

При цьому, треба взяти до уваги, що відповідно до норм Закону поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна оцінка споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров`я людини і забезпечення її життєдіяльності.

Як зазначила позивачка, з часу призначення аліментів значно погіршився стан сина ОСОБА_8 , який є інвалідом дитинства, зросли потреби на його лікування, в березні 2020 повторне хірургічне втручання, на постійній основі проводяться діагностичні дослідження, лікування, рекомендації лікаря - дитина потребує довготривалого лікування та реабілітації, у зв`язку з чим погіршується матеріальний стан позивачки, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_3 і на даний час перебуває в соціальній відпустці по догляду за дитиною.

Крім того, суттєво збільшився рівень інфляції, відповідно витрати на дитину значно зросли і суми стягнутих аліментів не вистачає для нормального існування дитини.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суттєво змінився з моменту прийняття судом рішення про стягнення аліментів, в бік його збільшення, а тому натепер не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли витрати на її утримання, лікування та розвиток. В той же час, заявлена позивачкою вимога щодо частка доходу(заробітку) відповідача, відповідає вимогам діючого законодавства щодо обов`язку утримання дитини та не порушує прав відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, а також того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачкою способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Вирішуючи позов ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача, понесених нею судових витрат на сплату професійної правничої допомоги, суд виходить з наступного.

Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 2 ч.2 ст.137 ЦПК України, передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналогічна позиція викладена постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц .

За положеннями ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

В матеріалах справи міститься ордер на надання правничої допомоги №1048348 від 28.10.2023, на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 27.10.2023, також надано акт приймання-передачі наданих послуг від 26.02.2024, згідно якого позивачка, як замовник, отримала послуги професійної правничої допомоги на суму 3220,80грн та квитанція до прибутково касового ордеру №15 від 23.02.2024 щодо сплати 3220,80грн, який свідчить про сплату виконаної роботи.

Відповідач не скористався своїм правом та будь яких заяв про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надав.

Таким чином, вимоги позивачки про стягнення з відповідача, понесених нею судових витрат на сплату професійної правничої допомоги у сумі 3220,80грн повністю доведені та підлягають задоволенню.

За вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПНН невідомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.07.2018 року у справі №154/1271/18 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із твердої грошової суми на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з дня набрання рішенням суду законної сили.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.07.2018 року у справі №154/1271/18, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПНН невідомий на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПНН невідомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211(одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПНН невідомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3220(три тисячі двісті двадцять) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Володимир-Волинським міським судом Волинської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Тетяна ПУСТОВОЙТ