Справа № 344/9047/24
Провадження № 2-о/344/255/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви

14 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Пастернак І.А., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Денега Давид Михайлович, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту перебування дітей на утриманні

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Денега Давид Михайлович звернувся до суду із заявою, в порядку окремого провадження, в якій просить суд встановити факт перебування на його утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є дітьми його дружини ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, що визначені ч.1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається із заяви заявник звернувся до суду з вимогою про встановлення факту перебування на його утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свої вимоги заявник мотивує тим, що біологічний батько дітей не приймає участі у виховані та утримання вищевказаних дітей, тобто стверджує, що той фактично не виконує свій конституційний обов`язок, передбачений ст. 51 Конституції України.

Разом з тим, питання утримання малолітніх, неповнолітніх дітей, врегульовані положеннями Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 180 СК України, саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню дітей врегульовано ст. 181 СК України, де зокрема закріплено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положеннями ст.ст. 265, 267 СК України, закріплено обов`язок баби, діда та повнолітніх братів, сестер утримувати малолітніх, неповнолітніх відповідно онуків чи братів і сестер.

Положення ст. 268 СК України визначають, у вітчима (мачухи), обов`язок по утриманню малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, виникає лише у разі, коли в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, питання утримання дітей до 18 років, унормовано саме положеннями СК України, відповідно до положень якого саме батьки (мати та батько) зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, при цьому ці питання батьки вирішують за домовленістю між собою, а у разі відсутності такої домовленостіу судовому порядку, шляхом звернення до суду з позовом, або заявою про видачу судового наказу.

У заявника, як вітчима неповнолітніх дітей, обов`язок по утриманню виникає лише за умов визначених ст. 268 СК України, тобто за умови відсутності у дитини батьків, дідів, бабів, а неможливості цих осіб, саме з поважних причин, надавати дитині належне утримання.

Отже, факт, про встановлення якого просить заявник, не породжує для нього жодних особистих немайнових чи майнових прав, не підтверджує наявності чи відсутності неоспорюваних прав, що є завданнями окремого провадження.

Тобто наразі між заявником та заінтересованою особою ОСОБА_2 існує спір про право в частині того у кого саме з них на утриманні перебувають неповнолітні діти, а вирішення цього спору можливе лише із застосуванням принципу змагальності сторін, який не може бути реалізований в окремому провадженні з огляду на безспірність окремого провадження та положення ч.3 ст. 294 ЦПК України.

Крім того, заявник просить встановити факт не з метою підтвердження особистих немайнових чи майнових прав, а з метою звільнення з військової служби в умовах воєнного стану.

Певний спір про право звільнення з військової служби суд вбачає також у правовідносинах між заявником та військової частиною у якій він проходить військову службу.

Таким чином, належний розгляд питання перебування на утримані заявника дітей його дружини від попереднього шлюбу можливий лише в порядку позовного провадження із дотриманням принципу змагальності заінтересованих сторін.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити заявнику у відкритті провадження у справі на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, оскільки із змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення явно вбачається спір про право.

Керуючись ст. 315 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Денега Давид Михайлович, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту перебування дітей на утриманні.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Пастернак І.А.