Справа № 462/3329/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Данилович Н.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові у загальному позовному проваджені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на троьохкімнатну квартиру загальною площею 70 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка була матір`ю позивача. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, а саме квартира АДРЕСА_1 . Із реєстраційного посвідчення від 28 січня 1996 року, виданого Львівським міжміським БТІ вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_4 на праві особистої власності на підставі довідки №497, виданою ЖБК №147 від 17 жовтня 1996 року та записано в реєстрову книгу №61 за реєстровим номером 10440. Спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_4 крім позивача, є його батько ОСОБА_5 , сестра ОСОБА_6 , які відмовились від прийняття спадщини на користь позивача та брат ОСОБА_7 . 01 березня 2024 року він звернувся із заявою до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно, а саме довідки №497 ЖБК №147 від 17 жовтня 1996 року та роз`яснено право звернутися до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак 07 травня 2024 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає та просить його задовольнити у повному обсязі.

18 квітня 2024 року ухвалою суду відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

29 квіня 2024 року до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 305/2021 до майна померлої ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що 30 вересня 1972 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 , виданого 30 вересня 1972 року /а.с.15/.

У даному шлюбі у них народилось троє дітей: позивач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_3 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №7 /а.с.14,16,17/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 травня 2021 року /а.с.58/.

З матеріалів справи убачається, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй при житті майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 28 жовтня 1996 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4 на праві особистої власності на підставі довідки №497, виданої ЖБК №147 від 17 жовтня 1996 року, що записано в реєстрову книгу №61 за реєстровим номером 10440 /а.с.11/.

Як убачається з довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №1/2797 від 14 січня 2022 року, згідно з матеріалами інвентаризаційної справи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29 грудня 2012 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі довідки виданої ЖБК №147 від 17 жовтня 1996 року за №497, зареєстрованого ЛМБТІ за №10440 від 28 жовтня 1996 року /а.с.10/.

Відповідно до Звіту про оцінку майна від 29 лютого 2024 року №GP240229-001 ринкова вартість трьохкімнатної квартири, загальною площею 70 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_4 , становить 1381100 грн. /а.с.19/.

01 березня 2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся із заявою до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини за законом /а.с.86/.

Як убачається з матеріалів справи спадкоємцями першої черги є позивач ОСОБА_2 , його батько ОСОБА_5 , сестра ОСОБА_6 , та брат ОСОБА_3 .

20 травня 2021 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися із заявою до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом на користь позивача ОСОБА_2 /а.с.62,65/.

27 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_2 звернувся із заявою до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом, в якій зазначив, що строк на прийняття спадщини він пропустив та на оформлення своїх спадкових прав не претендує та не заперечив проти видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно після смерті ОСОБА_4 своєму брату ОСОБА_2 /а.с.85/.

Листом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 01 березня 2024 року № 343/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно, а саме довідки №497 ЖБК №147 від 17 жовтня 1996 року та роз`яснено право звернутися до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування /а.с.12 /.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 2, 3 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Матеріалами спадкової справи № 305/2021 підтверджується, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є синами ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До спадкової маси після смерті ОСОБА_4 входить квартира квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі довідки №497, виданої ЖБК №147 від 17 жовтня 1996 року, що записано в реєстрову книгу №61 за реєстровим номером 10440.

Згідно із ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до підпункту 4.16 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

З огляду на наведене, позивач прийняв спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку, проте він не може оформити право власності на майно у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документа, а саме довідки №497 ЖБК №147 від 17 жовтня 1996 року, що унеможливлює в повній мірі його право володіти та користуватись майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що в нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності в порядку спадкування на квартиру, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а також враховуючи, що відповідачем подано заяву про визнання позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідачем подано заяву про визнання позову, при поданні позову позивачем сплачено 13811 грн. судового збору /а.с.1/, а тому ОСОБА_2 слід повернути з державного бюджету 6905 грн. 50 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову).

Керуючись ст.ст. 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на троьохкімнатну квартиру загальною площею 70 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Залізничному районі м.Львова (, що розташоване за адресою: вул. Виговського, буд. 34, м. Львів) повернути ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 6905 (шість тисяч дев`ятсот п`ять) грн. 50 коп., сплачений 19 березня 2024 року відповідно до квитанції № 68936886.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення складаний 20 травня 2024 року.

Суддя:

Оригінал рішення.