РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2624/24

№ 2/183/2150/24

16 травня 2024 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Оладенко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №4782641 від 16.09.2021 у розмірі 39360,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.09.2021 між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» було укладено кредитний електронний кредитний договір за яким позичальник отримав кредитні кошти у сумі 12000 грн., строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день; дата повернення 16.10.2021. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого утворилася заборгованість. Позивач отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, укладеним 18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем не сплачена і складає 39360 грн., з яких: 12000 грн. - тіло кредиту, 27360 грн. - нараховані проценти. Крім того, за невиконання зобов`язань за договором позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат в розмірі 11178,24 грн. та 3% річних у розмірі 2552,47 грн.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Цією ж ухвалою суду сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень.

Копію ухвали про відкриття провадження відповідач отримав засобами поштового зв`язку 13.04.2024, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.113).

Не погоджуючись із позовом, 29.04.2024 через підсистему Електронний суд відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити повністю у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції вказує, що позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу; на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. У матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, а надана позивачем довідка ТОВ "ФК "Контрактовий дім" не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів; позивач не заявляв клопотання про витребування доказів зарахування кредитних коштів на картку чи виписки по рахунку відповідача безпосередньо у банківської установи, в якій міститься рахунок ОСОБА_1 . Нарахування інфляційних витрат та 3% річних у період дії воєнного стану на території України незаконне. А наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону та долученому позивачем договору, з огляду на те, що підстави стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування у період з 16.10.2021 по 17.04.2023 року відсутні. Крім того, вважає, заявлений розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним та обґрунтованим, оскільки позов є шаблонним, не потребує окремого написання стосовно кожного кредитного договору, поданий через систему «Електронний суд», що не потребує роздруківки та завірення всіх документів доданих до позову.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що 16 вересня 2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено договір №4782641 про надання споживчого кредиту за умовами якого (п.1.3, 1.4,1.5) відповідачу наданий кредит у розмірі 12000,00 грн. строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору (а.с.18-23).

Відповідач станом на 16.10.2021 не виконав своїх зобов`язань перед кредитором, а також не уклав угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, а також керуючись п.4.3 Кредитного договору кредитний договір автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором.

Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), який 16.09.2021 підписано між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.25-29).

18.04.2022 між ТОВ «ФК «ФінтрастУкраїна» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна»(клієнт) укладений договір факторингу №18.04/23-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передало грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК « Фінтраст Україна за плату, а клієнт відступив фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання ( кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором Факторингу №18.04/23-Ф від 18.04.2022 підтверджується, що клієнт ТОВ «Авентус Україна» передав, а фактор ТОВ «ФК «ФінтрастУкраїна» прийняв реєстр боржників. Відповідно до реєстру боржників (витяг) клієнт відступив фактору право вимоги заборгованості до боржників, серед іншого до ОСОБА_1 (а.с.50,51-55).

Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Підписавши кредитний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів від ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм».

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами.

Позивачем надано суду письмову копію укладеного між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» Договору позики №4782641 від 16.09.2021. У пункті 11 «Реквізити та підписи сторін» зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями Закону України «Про електронну комерцію».

Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, або доказів належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, відповідачем не надано.

Умовами договору передбачено, що електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході в Особистий кабінет, в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону споживача НОМЕР_1 (п.п.1.1 та розділ 11 кредитного договору). Цей же номер телефону зазначено у реквізитах відповідача, вказаних у відзиві на позовну заяву.

Оцінюючи доводи відповідача про недоведеність факту зарахування коштів на рахунок відповідача, суд зазначає таке.

Із довідки виданої ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» грошові кошти ТОВ «Авентус Україна» перераховано 16.09.2021 року на платіжну картку відповідача НОМЕР_2 в розмірі 12000 грн. (а.с. 92-94). Вважати зазначений доказ недопустимим у суду відсутні підстави. Крім того, позивачем разом з позовом подано договір від 08.07.2020 про надання послуг з переказу платежів, кладений між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Контрактовий дім».

Також суд враховує, що п.2.1 кредитного договору визначено, що кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок позичальника на платіжну картку № НОМЕР_3 .

Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок. При цьому, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Так, умовами договору споживчого кредиту передбачено нарахування відсотків після місячного строку дії договору, оскільки умовами договору передбачено його автоматичну пролонгацію.

Пунктом 4.3 вказаного договору визначено порядок пролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.4.3.1)

Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору.

Виходячи з викладеного, встановивши укладення між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 16.09.2021 за Кредитного договору №4782641, продовження строку користування кредитом через автопролонгацію відповідно до вимог пункту 4.3 на 90 календарних днів поспіль, відсутність сплати боргу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту в сумі 12000,00 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 27360 грн.

18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт (первісний кредитор) відступив Фактору (новому кредитору) право вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників. Отже право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4782641 від 16 вересня 2021 року від ТОВ «Авентус Україна» перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» придбало право вимоги за цим кредитним договором до ОСОБА_1 .

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 39360 грн., яка складається з 12000 грн. - тіло кредиту, 27360 грн. - нараховані проценти, підлягає задоволенню.

Щодо вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по лютий 2024 року та розрахунок 3% річних за період 15 січня 2022 року по 14 березня 2024 року.

Указом ПрезидентаУкраїни №64/2022від 24 лютого 2022року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні втрати, розраховані за період з 01.02.2022 року по 23.02.2022 року у розмірі 101,60 грн., враховуючи показники індексу споживчої інфляції в Україні за вказаний період.

Крім того, відповідно до вищезазначених вимог закону 3% річних слід обраховувати за період з 15.01.2022 року по 23.02.2022 року, що складає 72,26 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 16.09.2021 року, у розмірі 39533,86 грн, з яких: 12000 грн. - тіло кредиту, 27360 грн. - нараховані проценти; 101,60 грн - сума інфляційних втрат; 72,26 грн - сума 3% річних.

У позовній заяві позивач ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн., що підтверджуються Договором про надання правової допомоги, звітом про надання правової допомоги, рахунком на оплату замовлення, платіжним дорученням про сплату 10000 грн за адвокатські послуги, ордером на надання правничої (правової) допомоги.

У поданому відзиві представник відповідача заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

Згідно з умовами договору про надання правової допомоги, оплата за надані послуги складається з суми вартості послуг, зазначених у рахунку-фактурі.

Так, з рахунку на оплату вбачається, що адвокатом Столітнім М.М. було витрачено 10 годин: на збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості; на складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; на подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта.(а.с.17).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також суд враховує висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тому суд звертає увагу, що при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, необхідно було врахувати, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим. Крім того, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а тому вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 53099,71 грн., з яких задоволено вимоги на суму 39533,86 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено 2422,40 грн. Отже, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1803,53 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12,13,76-82,89,141,223,263,265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором №4782641 про надання споживчого кредиту від 16.09.2021 в розмірі: 39533 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот тридцять три) грн. 86 коп., яка складається з наступного: 12000 грн. - тіло кредиту, 27360 грн. - нараховані проценти; 101,60 грн - сума інфляційних втрат; 72,26 грн - сума 3% річних.

В іншій частині позову - відмовити

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1803,53 грн. та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а разом 4803 (чотири тисячі вісімсот три) грн. 53 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Завгородня 15 офіс 118/2;

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено і підписано 16 травня 2024 року .

Суддя Оладенко О.С.