Справа № 953/2051/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2024 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Харківського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (, місцезнаходження: 61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди (кол. вул. Пушкінська), 61) про стягнення коштів,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, шляхом подання його 17.03.2024 через систему «Електронний суд», до Харківського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію за спожиту військовою частиною електричної енергії з розподілом електричної енергії в сумі 68260,17 грн. з ПДВ; судові витрати покласти на відповідача.

Суд, перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважає, що зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Київським районним судом м. Харкова та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 8 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

У постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до договору спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном № 53 від 27.02.2023 р., позивач ОСОБА_1 надала Військовій частині в/ч НОМЕР_2 можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном, а саме нежитловим приміщенням складом, загальною площею 1297 кв.м., що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, позовна заява має подаватись за правилом виключної підсудності, за місцем знаходження нерухомого майна, щодо якого заявлені вимоги про стягнення заборгованості з його утримання.

Враховуючи викладене дана справа не підсудна Київському районному суду м. Харкова.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 31 ЦПК України, дану цивільну справу необхідно передати за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 20.04.2023 № 399/0/15-23 змінила територіальну підсудність судових справ Ізюмського міськрайонного суду Харківської області на Дзержинський районний суд м. Харкова.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19, 23, 27, 28, 30, 31, 32, 258, 260 ЦПК України, суддя -

постановив:

Цивільну справу № 953/2051/24 за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Харківського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (, місцезнаходження: 61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди (кол. вул. Пушкінська), 61) про стягнення коштів - передати за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Суддя Н.М. Бородіна