Справа № 229/2957/24
Провадження № 2-о/229/68/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Рибкіна Н.М., розглянувши заяву Військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа ОСОБА_1 про оголошення військовослужбовця померлим ( загиблим) під час бойових дій,-

в с т а н о в и в:

Заявник Військова частина НОМЕР_1 , заінтересована особа ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою про оголошення військовослужбовця померлим ( загиблим) під час бойових дій.

На обгрунтування територіальної підсудності поданої заявником заяви зазначено, що військовослужбовець перебував у складі військової частини НОМЕР_1 та 21.03.2023 року приймав безпосередню участь у бойових діях біля населеного пункту Оріхово-Василівка Бахмутського району Донецької області, яка відноситься до юрисдикції Артемівського міськрайонного суду Донецької області, підсудність якого передана Дружківському міському суду Донецької області.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29.04.2024 року заяву Військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа ОСОБА_1 про оголошення військовослужбовця померлим ( загиблим) під час бойових дій залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків терміном десять днів з дня вручення копії ухвали.

Так, зокрема, в ухвалі судом заявнику роз`яснювалось, що відповідно до ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду: 1) за місцем проживання заявника або 2) за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або 3) за місцезнаходженням її майна.

У зв`язку з цим заявнику було запропоновано зазначити у заяві: 1)інформацію про юридичну адресу заявника, 2) інформацію про місце проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, 3) інформацію про місцезнаходження майна фізичної особи.

На виконання ухвали суду від 29.04.2024 року заявником були подані пояснення та додаткові документи, однак зазначені в ухвалі суду від 29.04.2024 року недоліки усунені частково.

Так, в поданих поясненнях заявником на обгрунтування підсудності зазначено:

- щодо юридичної адреси військової частини, що дана інформація відноситься до державної таємниці, однак на даний час військова частина знаходиться в межах територіальної юрисдикції Дружківського міського суду Донецької області;

-щодо місця мешкання військовослужбовця, що він мешкав у місці розташування військової частини, тобто в межах територіальної юрисдикції Дружківського міського суду Донецької області ;

-щодо місцезнаходження майна, що майно і спорядження військовослужбовця, яким забезпечила його військова частина, то це майно знаходиться у військовослужбовця, а деяке знаходиться у військовій частині.

Проте, із твердженнями заявника суд не може погодитись, оскільки найменування та місцезнаходження юридичної особи відповідно до частини 4 статті 89 Цивільного Кодексу України вносяться до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та юридична особа вважається створеною з моменту її державної реєстрації.

Відповідно до статті 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Місцезнаходження юридичної особи має наступні ознаки: 1) місцезнаходження за певною адресою, тобто із зазначенням країни, поштового індексу, найменування населеного пункту, району, області, найменування вулиці, номеру будинку, квартири; 2) за цією адресою має знаходитись постійно діючий виконавчий орган юридичної особи, а у разі його відсутності - інший орган чи особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи без довіреності; 3) ця адреса (місцезнаходження) має бути вказана в установчих документах; 4) за цією адресою має здійснюватися постійний зв`язок з юридичною особою, тобто на цю адресу можна направляти кореспонденцію, яка буде отримуватись юридичною особою.

Таким чином, на теперішній час суд позбавлений можливості перевірити чи знаходиться в межах територіальної юрисдикції місцезнаходження заявника та чи має заявник правоздатність юридичної особи, оскільки не кожна військова частина є юридичною особою.

Так, із поданого на виконання ухвали суду від 29.04.2024 року про усунення недоліків витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.08.2023 року № 363 ( місце видання наказу знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Дружківського міського суду Донецької області) вбачається, що т.в.о.командира військової частини НОМЕР_2 оголошує посадове становище командира військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_2 , тобто заявнику оголошено його посадове становище іншим командиром Військової частини. Отже, неможливо також однозначно стверджувати про правоздатність заявника.

Крім того, зазначення заявником фактичного місця мешкання військовослужбовця у військовій частині не може вважатися його місцем проживання ( перебування) для цілей застосування статті 305 ЦПК України при визначені підсудності справи.

Так, відповідно до частини 1статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV(далі - Закон № 1382-ІV).

У статті 3 Закону № 1382-ІV міститься визначення термінів, що вживаються у ньому, зокрема: місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги;

Механізм декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлення форми необхідних для цього документів визначає Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 цього Порядку декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

Пунктом 46 вказаного Порядку визначено, що посадова особа органу реєстрації в день звернення особи або її законного представника чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або даних від органу соціального захисту населення: приймає рішення про реєстрацію місця проживання (перебування) або про відмову у реєстрації місця проживання (перебування) особи; вносить відомості про реєстрацію місця проживання (перебування) до реєстру територіальної громади відповідно до Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265; формує інформацію про реєстрацію місця проживання (перебування) особи для її передачі до відомчої інформаційної системи ДМС з подальшою передачею інформації до Єдиного державного демографічного реєстру відповідно до Порядку електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами та передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265.

Отже, чинним законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які підтверджують таку реєстрацію.

Суду інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме, відповідно до вищенаведених вимог законодавства заявником не надано.

Крім того, з твердженням заявника, щодо місцезнаходження майна військовослужбовця у військовій частині ( військового спорядження особи) суд погодитись не може, оскільки за наслідками оголошення особи померлою спадкоємці особи не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Законодавством передбачена можливість розгляду справ цієї категорії за місцезнаходженням нерухомого майна фізичної особи саме для захисту майнових прав цієї особи.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що відсутність інформації щодо: юридичної адреси заявника; про місце проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме; інформації про місцезнаходження майна фізичної особи позбавляє суд зробити висновок про територіальну підсудність даної заяви і ці недоліки заявником не усунені.

Таким чином, із заяви та поданих документів не вбачається, що дана заява подана за територіальною підсудністю Дружківського міського суду Донецької області.

Відповідно до ч.3 ст.185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається неподаною і повертається позивачу.

Оскільки заявник не виконав вимог ухвали від 29.04.2024 року про залишення заяви без руху протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, заява підлягає поверненню та вважається неподаною.

А також, суд вважає за можливе зауважити, що незважаючи на те, що зазначене нижче не було підставою для залишення без руху, однак заявлена в заяві мета для визнання оголошення особи померлою може бути досягнута в інший позасудовий спосіб заявником через локальні нормативно-правові акти Міністерства оборони України, про що виснував КЦС ВС у постанові від 06.12.2023 року ( справа № 295/4812/23).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.3 ст. 185, 258-260, 305 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву Військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа ОСОБА_1 про оголошення військовослужбовця померлим ( загиблим) під час бойових дій - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Суддя Н.М.Рибкіна