Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1905/23

Провадження № 2/943/259/2024

06 червня 2024 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права на завершення приватизіції земельної ділянки,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить зокрема земельна ділянка площею 0,38 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (колишньої Андріївської сільської ради). Проте мати не встигла завершити процедуру приватизації даної земельної ділянки, а саме зареєструвати право власності на земельні ділянки на своє ім`я. Позивач є спадкоємцем по заповіту до даного майна, фактично прийняв таке після смерті матері, оскільки вчасно звернувся до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Дячик A.B., останньою заведено спадкову справу за № 53/2023. Позивач частково прийняв спадщину на інше майно померлої, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. Однак, оскільки, приватизація вказаних земельних ділянок не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Просить суд визнати за ним право на завершення процедури приватизації означеного спадкового майна.

Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача за викликом суду не з`явився, подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, заперечень проти позову не подав, щодо вирішення справи покладаються на думку суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про підставність позову, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Адміністрацією міського адміністративного району міста Брно, Брно-Ржечковіце і Мокра Гора Чеської Республіки 10.02.2023 року підтверджується, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Андріївської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області від 01.12.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок, що знаходяться в користуванні громадян Андріївської сільської ради народних депутатів», ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства площею 0,38 га, що підтверджується архівним витягом № 551 від 26.09.2023 року.

Як встановлено судом ОСОБА_3 розпочала процедуру приватизації, однак не встигла належним чином зареєструвати право власності на неї, за життя не виготовила правовстановлюючі документи на означену земельну ділянку.

Згідно заповіту від 28.12.2021 року, посвідченого секретарем Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області за реєстровим № 187, ОСОБА_3 все своє майно заповіла синові ОСОБА_2 .

Частиною 1 ст. 1268 ЦK України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки вчасно звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Дячик A.B., якою заведено спадкову справу за № 53/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73089045 від 05.07.2023 року.

Позивач частково прийняв спадщину на інше майно померлої, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим приватним нотаріусом Дячик A.B. 05.07.2023 року.

Однак у прийнятті спадщини в частині земельної ділянки площею 0,38 га, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки приватизація вказаних земельних ділянок не завершена видачею правовстановлюючого документа на власника.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до от. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

-цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

-свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Ш України від 26.121992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3ст. 116 ЗК України).

Як вбачається з рішення Андріївської сільської ради народних депутатів від 01.12.1993 року матері позивача передали безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,38 га, що розташована на території Андріївської сільської ради однак, спадкодавець не оформила у встановленому законом порядку права власності на спірну земельну ділянку.

В пункті 3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Таким чином, ОСОБА_3 за життя не набула права власності на спірну земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України. Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті спадкодавця та набув права в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Суд приходить до переконання, що в силу вимог до ст. 1218 ЦК України до позивача перейшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті.

Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в підготовчому судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 200, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1220, 1222, 1223, 1225, 1258, 1261,1268 ЦК України, суд

ухвалив :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителем с. Петричі Золочівського району Львівської області право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,38 га для ведення підсобного господарства, що розташована на території Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (колишньої Андріївської сільської ради) в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя: Б. М. Журибіда