Номер провадження: 22-ц/813/5283/24
Справа № 523/88/23
Головуючий у першій інстанції Кремер І.О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Громіка Р.Д.,

суддів Кострицького В.В., Сегеди С.М.,

ознайомившись з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2024 року позовну заяву АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, 16 квітня 2024 року представник АТ «ОТП Банк» Паладич А.О. засобами поштового зв`язку, подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2024 року апеляційну скаргу АТ «ОТП Банк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2024 року залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків, але не більше 10-ти днів з дня вручення скаржнику копії ухвали суду, а саме шляхом подання: документів, що посвідчує повноваження представника, яким подана апеляційна скарга; документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі; клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, де вказати інші підстави для поновлення строків та надати інші докази поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

27 травня 2024 року до Одеського апеляційного суду від представник АТ «ОТП Банк» Паладич А.О. засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано документ, що посвідчує повноваження представника, яким подана апеляційна скарга та документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Однак вимоги ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги не виконані в повній мірі.

Зокрема, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, де вказано інші підстави для поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення скаржником не подано, не зазначено таке прохання і в заяві про усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи вищенаведене скаржник у строк, визначений судом, не подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Щодо зазначення в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги, що апеляційну скаргу було помилково направлено на іншу адресу іншого суду, а саме вулиця Софіївська, 19, оскільки на офіційному сайті Одеського апеляційного суду відсутня інформація стосовно точної адреси місця знаходження суду, оскільки із введенням на території України, правового режиму воєнного стану за №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що не є поважною причиною пропуску строку оскарження судового рішення у зв`язку з надісланням апеляційної скарги на неправильну адресу, оскільки інформацію про адресу місця знаходження суду апеляційної інстанції скаржник міг дізнатись за контактними телефонами на офіційному сайті суду або в Єдиному Контакт-центрі судової влади України.

Щодо зазначення в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги, що жодними нормами не вказано чіткий регламент подання документів до суду, а саме зобов`язання не формування опису вмісту конверту, вид відправлення листа просте чи рекомендоване, колегія суддів погоджується з даними доводами, однак з наданої суду апеляційної інстанції копії поштового конверту неможливо підтвердити надсилання даної апеляційної скарги на помилкову адресу та скаржником не надано жодного доказу для підтвердження вказаних обставин.

Таким чином, вказані обставини не є об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Проте, в своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (рішення у справі "Рябих проти Росії"). Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі "Гінчо проти Португалії" передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Європейський Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та може призвести до порушення прав іншої сторони процесу. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі вищевикладеного, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік

С.М. Сегеда

В.В. Кострицький