Справа № 0917/15/2012
Провадження № 22-ц/4808/683/24
Головуючий у 1 інстанції Єрмак Н. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою заступника начальника Надвірнянського відділу Державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Яремчанського міського суду, постановлену головуючою суддею Єрмак Н.В. 06 березня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року представник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, в якій просив визнати виконавчий лист №0917/15/2012, виданий на виконання рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.06.2012 по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту №0 від 29.08.2007 в розмірі 791969,68 грн, що еквівалентно 99121,35 доларів США та за договором споживчого кредиту № від 24.06.2008 в розмірі 473152,89 грн, що еквівалентно 59218,75 доларів США, а разом 1 265121,57 грн, що еквівалентно 158340,10 доларів США в межах вартості майна, одержаного в спадщину ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначив, що ухвалою Яремчанського міського суду від 30.12.2020 стягувачу АТ «УкрСиббанк» видано дублікат виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 по цивільній справі №0917/15/2012. Вказував, що 12.01.2024 АТ «УкСиббанк» відступив право вимоги за вказаним боргом ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», яке в свою чергу передало право вимоги ФОП ОСОБА_4 , а останній відступив його ОСОБА_3 .

12.02.2024 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 29.08.2007 та Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 24.06.2008 про проведення реструктуризації кредитної заборгованості ОСОБА_1 за вказаними договорами.

Вказане, на думку заявника, є підставою для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відповідно до ст. 432 ЦПК України, а тому просив заяву задовольнити.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 06 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 заінтересовані особи: АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано виконавчий лист №0917/15/2012, виданий на виконання рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту №0 від 29.08.2007 таким, що не підлягає виконанню.

Суд мотивував своє рішення тим, що з врахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», та ст. 432 ЦПК України проведення реструктуризації зобов`язань за договором є підставою для визнання судом відповідного виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись із ухвалою суду, заступник начальника Надвірнянського ВДВС Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу скасувати, в задоволенні заяви відмовити. Апелянт вказує, що в Надвірнянському ВДВС перебуває виконавче провадження ВП №65904636 про стягнення в користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості померлого ОСОБА_5 за договором споживчого кредиту №0 від 29.08.2007 та за договором № від 24.06.2008, однак Надвірнянський ВДВС не був вказаний заявником як заінтересована особа у даній справі. Крім того, під час примусового виконання виконавчого листа №2/0917/78/12 від 30.07.2012 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Апелянт вважає, що постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції не звернув також увагу на те, що укладення 12.01.2024 між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договору про відступлення права вимоги №12-01-24 суперечить правовій позиції Великої Палати Верхового Суду, яка міститься у постанові від 08.11.2023 у справі №206/4841/20. Вказує, що ФОП ОСОБА_4 та фізична особа ОСОБА_3 не мають права на здійснення фінансових операцій та не внесені до реєстру таких фінансових установ. На думку апелянта, укладення даного договору про відступлення права вимоги є способом уникнути сплати виконавчого збору.

З огляду на вказане, просить оскаржену ухвалу скасувати, в задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

ОСОБА_1 та заінтересовані особи: АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляли, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В додаткових поясненнях представник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги заперечив, оскільки вважає її безпідставною. Зазначає, що апелянт вдався до оцінки договору про відступлення права вимоги, не врахувавши, що відповідно до вимог ст. 204 ЦК України дійсність договору презюмується. Вказує, що з врахуванням п.4 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» проведення відповідно до цього Закону реструктуризації зобов`язань, передбачених договором, є підставою для визнання судом відповідно до ст. 432 ЦПК України таким, що не підлягає виконанню, виконавчого документа, виданого для звернення до виконання рішення суду (ухваленого до дня проведення такої реструктуризації), яким передбачено стягнення грошових коштів та/або звернення стягнення на нерухоме майно. Наявність відкритого виконавчого провадження призведе до подвійного стягнення заборгованості з боржника.

Звертає увагу, що 03.05.2024 між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання споживчого кредиту № від 29.08.2007 та Додаткову угоду №2 до Договору про надання споживчого кредиту № від 24.06.2008 про прощення (звільнення від сплати) кредитної заборгованості боржника по процентах. Додатковими угодами №2 погоджено прощення кредитної заборгованості боржника по процентах за умови сплати боржником протягом 5 днів з дати підписання цих додаткових угод основної заборгованості за кредитними договорами. 07.05.2024 ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_3 76 002,84 доларів США та 43 592,32 доларів США, в зв`язку з чим припинились зобов`язання за договорами про надання споживчого кредиту.

Зважаючи на вказане, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Представник Надвірнянського ВДВС Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління МЮ та заінтересовані особи: АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду були повідомлені належно. ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, розгляд справи проводити без його участі. Отже, є правові підстави для розгляду справи за відсутності апелянта та заінтересованих осіб.

Представник ОСОБА_1 адвокат Ляхов О.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції доводи апеляційної скарги заперечив з огляду на законність та обґрунтованість оскарженої ухвали, просив апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи , колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Частиною першою статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (частина третя статті 18 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржене особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц (провадження № 61-13912св20) та від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц (провадження № 61-1490св21), від 12 січня 2022 року у справі № 761/41876/18 (провадження № 61-16835св21).

Отже, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

Вказаний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року (справа № 591/1506/14-ц).

Якщо у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, апеляційний суд встановить, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року, заява № 19164/04).

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 06 березня 2024 року заяву ОСОБА_1

про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано виконавчий лист №0917/15/2012 таким, що не підлягає виконанню.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок боржника за вказаним виконавчим листом припинений, оскільки сторони виконавчого провадження дійшли згоди про реструктуризацію заборгованості за кредитними зобов`язаннями.

Колегією суддів встановлено, що оскарженою ухвалою питання про права та обов`язки скаржника не вирішувалось.

Крім того, п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, на підставі чого виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Положенням ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Тобто не стягнення виконавчого збору, що відповідно до змісту апеляційної скарги є підставою оскарження ухвали Яремчанського міського суду від 06 березня 2024 року, є передбаченим законом наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання.

Таким чином, оскарження виконавчою службою, яка не є учасником даної справи, судового рішення про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, фактично є незгодою Надвірнянського відділу Державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з виконанням, покладених на неї законом обов`язків не стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч.3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

За таких обставин скаржник не довів підстави для реалізації передбаченого частиною 1 статті 352 ЦПК України процесуального права апеляційного оскарження ухвали Яремчанського міського суду від 06 березня 2024 року, оскільки ухвала прийнята на стадії виконання судового рішення за заявою сторони виконавчого провадження - боржника, де іншою стороною у справі був кредитор (заінтересована особа). Натомість Надвірнянський відділ Державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не є стороною виконавчого провадження та відповідно, учасником справи про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, а тому не довів та колегія суддів не встановила, що оскарженим рішенням його права порушені.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст. 362 суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Закриття апеляційного провадження не передбачає перевірки законності та обґрунтованості судового рішення. Відтак, апеляційний суд у даному апеляційному провадженні не проводить аналіз доводів апеляційної скарги та не робить висновків щодо правильності прийнятого судом рішення.

Таким чином, встановивши, що оскарженим судовим рішенням питання про права та обов`язки скаржника не вирішувались, апеляційний суд дійшов висновку про закриття апеляційного провадження в даній справі згідно пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України.

Керуючись статтями 362, 382, 384, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою заступника начальника Надвірнянського відділу Державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Яремчанського міського суду від 06 березня 2024 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева

Повний текст ухвали складено 15 травня 2024 року.