справа № 208/2858/15-ц
№ провадження 6/208/128/24
УХВАЛА

Іменем України

05 березня 2024 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Похваліта С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л., розглянув у судовому засіданні заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою, в якій просить: видати дублікат виконавчого листа та поновити строк його пред`явлення по цивільній справі № 208/2858/15-ц за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 20 600,95 грн.

Заяву мотивує тим, що 13.05.2015 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська прийнято рішення по цивільній справі № 208/2858/15-ц за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 20 600,95 грн. Вказане рішення набуло чинності 24.05.2015 р.

Вказана заборгованість ОСОБА_1 не погашена, дій щодо виконання рішення суду ним проведено не було.

11.02.2020 р. державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Звездіним В.В. було прийнято постанову про повернення виконавчого листа № 208/2858/15-ц стягувачу за п.2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, виконавчий лист так і не надійшов до АТ КБ "ПриватБанк".

27.11.2023 р. в результаті звернення представника АТ КБ "ПриватБанк" до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 31.01.2024 р. отримано довідку про втрату виконавчого листа. В якій вказано, що за результатами здійсненої інвентаризації виконавчих проваджень виконавче провадження № 60903944 з примусового виконання виконавчого листа № 208/2858/15-ц фактично знищено через сплив строків його зберігання.

У програмних комплексах та в архіві АТ КБ "ПриватБанк", відсутні відомості про виконавчий лист № 208/2858/15-ц за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 20 600,95 грн. Враховуючи це, а також отриману відповідь Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавчий лист № 208/2858/15-ц за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 20 600,95 грн, було втрачено та до виконання не пред`явлено.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.433ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви, а тому суд вирішив розглядати вищевказану справу у їх відсутності по наявних у ній матеріалах.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13.05.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська було винесено Ухвалу по справі № 208/2858/15-ц за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 11.08.2014 року по справі №3992/2014 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 19857 грн. 35 коп.; третейський збір в сумі 500 грн. та судовий збір за подання заяви про видачу виконавчого листа в сумі 243грн. 60 коп., а всього 20600,95 грн.

Відповідно до листа №10911 від 31.01.2024 року Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зазначає, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №55058463 з примусового виконання виконавчого листа №208/2858/15-ц від 25.05.2015 року, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинськ, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 20600,95 грн., за яким 09.09.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження №60903944 з примусового виконання виконавчого листа №208/2858/15-ц від 25.05.2015, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинськ, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 20600,95 грн., за яким 11.02.2020 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з довідкою №10913 від 31.01.2024 року Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомив АТ КБ «ПриватБанк», що перебували виконавчі провадження №55058463, №60903944 з примусового виконання виконавчого листа №208/2858/15-ц від 25.05.2015 р., виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинськ, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 20600,95 грн.

При примусовому виконанні виконавчих проваджень №55058463, №60903944 було, встановлено, що у зв`язку із закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, матеріали виконавчих проваджень №55058463, №60903944 знищені.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частино 3 статті 12, частиною 1 чтатті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим.

Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1ст.80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положеньЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 2-461/09, від 01 червня 2020 року у справі № 2- 711/08, від 01 серпня 2019 року у справі № 751/5192/13, від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21квітня 1999 року №606-XIV Закону(у редакції, чинній на час ухвалення судових рішень) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб )це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Законута інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.21Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XІV(у редакції, чинній на час ухвалення судових рішень) передбачено, що виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року № 2-20/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплив на час набрання ним чинності.

Згідно ст.12 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Як зазначалось вище, постанову по виконавчому провадженні №55058463 про повернення стягувачу виконавчого документу (виконавчого листа №208/2858/15-ц від 25.05.2015 року) державним виконавцем винесено 09.09.2019 року, а тому граничним терміном повторного пред`явлення цього виконавчого документу до виконання був строк до 09.09.2022 року включно та постанову по виконавчому провадженні №60903944 про повернення стягувачу виконавчого документу (виконавчого листа №208/2858/15-ц від 25.05.2015 року) державним виконавцем винесено 11.02.2020 року, а тому граничним терміном повторного пред`явлення цього виконавчого документу до виконання був строк до 11.02.2023 включно.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, АТ КБ «ПриватБанк» із зазначеною вище заявою звернувся до суду лише 21.02.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник із заявою про видачу дубліката виконавчого документа звернувся до суду вже після закінчення визначеного законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та у поданій заяві просив у відповідності до ст.433ЦПК України поновити йому вказаний строк, оскільки він, на думку заявника, пропущений із поважних причин.

Відповідно до ч.1ст.433ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці установив, що вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р.).

Одночасно, заява стягувача не містить достатніх та обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, зокрема причин з яких він як стягувач не цікавився станом виконання судового рішення протягом тривалого часу та вчасно не вжив належних та дієвих заходів для дотримання зазначених строків.

Також заявником не наведено будь-яких обставин, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що в серпні 2016 року було створено АСВП, комп`ютерну програму, яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників. Отже, з цього часу у стягувачів розширилися можливості отримати відомості про своїх боржників за кредитними договорами та відповідно збільшилися можливості щодо захисту своїх прав та інтересів у встановленому законом порядку.

Окрім того, як встановлено в судовому засіданні, стягувачем не вживалось жодних заходів щодо належного та ефективного виконання судового рішення. Зазначене свідчить про те, що з 25.05.2015року по 31.01.2024 року стягувач не цікавився ходом виконання судового рішення, у зв`язку з чим ним і було пропущено строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При цьому, суд бере до уваги правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 про те, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відтак, зважаючи на закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа №208/2858/15-ц від 25.05.2015 року до виконання та враховуючи недоведеність поважності причин пропуску заявником такого строку, суд прийшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.12, 76-79, 81, 258-261, 263, 433 ЦПК України, п. 17.4Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України,Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського Апеляційного суду, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Похваліта С. М.