УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 463/14135/21

провадження № 61-1241ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького про визнання наказів про встановлення строкової умови трудового договору незаконними та негативними заходами до викривача,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького про визнання наказів про встановлення строкової умови трудового договору незаконними та негативними заходами до викривача.

Личаківський районний суд м. Львова ухвалою від 28 лютого 2023 року повернув позовну заяву особі, яка її подала.

Львівський апеляційний суд постановою від 26 жовтня 2023 року скасував ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2023 року та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 22 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року.

У січні 2024 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року у вищевказаній справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не роз`яснив ряд запитань, а саме факт невиконання обов`язку суду першої інстанції перевіряти зарахування коштів судового збору до державного бюджету, а також факт неврахування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Порядок роз`яснення судового рішення визначений статтею 271 ЦПК України, за змістом якої за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Аналіз вищенаведених правових висновків дає підстави для висновку про те, що постанова суду апеляційної інстанції не підлягає роз`ясненню, оскільки не підлягає примусовому виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Cуд апеляційної інстанції, розглянувши заяву ОСОБА_1 , зауважив, що постанова Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року не допускає кількох варіантів тлумачення, є вмотивованою, чіткою і зрозумілою, тому відсутні підстави для роз`яснення цього судового рішення. Крім того, вказана постанова не підлягає примусовому виконанню, що виключає утруднення чи неможливість її виконання. За таких обставин колегія суддів суду апеляційної інстанції вважала, що оскільки судове рішення, про роз`яснення якого подана заява, викладено повно і чітко, резолютивна частина викладена конкретно та підстав для різночитання чи суперечностей ні у мотивувальній, ні у резолютивній частині рішення немає, а в поданій заяві обставин, що підтверджували б труднощі у його розумінні, не наведено, то посилання заявника не стверджують про наявність недоліків рішення, що підлягають усуненню в порядку, визначеному статтею 271 ЦПК України

За таких підстав суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши норму статті 271 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції вищевказаної норми процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга є необґрунтованою, в зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького про визнання наказів про встановлення строкової умови трудового договору незаконними та негативними заходами до викривача.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров