Справа № 523/9515/23
Провадження №2/523/2193/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"06" лютого 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря Дашковської Т.М.

представника позивачки адвоката Осадчого А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких зазначила, що після смерті її чоловіка, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, яка складається з частини квартири АДРЕСА_1 .

Вона, як спадкоємець першої черги звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, постановою від 02.11.2022р. державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Мойсеєвою С.О. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказану постанову нотаріусом мотивовано тим, що у власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 знаходиться частка житлового будинку, що не може бути квартирою. Враховуючи розбіжності у правовстановлюючих документах на спадкову квартиру, як щодо її частки у самому будинку, так і щодо часток співвласників самої квартири, позивач стверджує, що їй створюються перешкоди, як у реалізації права власності на належну їй частку у праві власності на зазначену квартиру (через невизнання дійсної частки у праві власності на квартиру з боку відповідачки ОСОБА_2 ), так і у реалізації права на спадкування частки зазначеної квартири, що належала ОСОБА_3 .

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 47/100 частин квартири АДРЕСА_2 (зазначена квартира в цілому складає 129/1000 частин цього будинку), що складається з двох житлових кімнат, жилою площею 26,9 кв.м., загальною площею 67,1кв.м.

Ухвалою судді від 09.06.2023р. було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.01.2024р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи за участю сторін.

Представник позивачки пред`явлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

За згодою представника позивача, в зв`язку з неявкою відповідачів та відсутністю відзиву на позовні вимоги, розгляд справи проведений в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов такого висновку.

Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. (ч.1,2 ст.13 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що 01 січня 1965р. був укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 .

Під час перебування у шлюбі подружжя ОСОБА_5 , за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 26 лютого 2008р., придбало в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 .

Договір був зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18 березня 2008р.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини вказаної вище квартири.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 .

За заявою ОСОБА_1 у Суворовській державній нотаріальній конторі у м. Одеса була заведена спадкова справа №223/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса, ОСОБА_6 від 02.11.2022р. ОСОБА_1 було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснено її право на вирішення спору в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто, зазначені норми встановлюють дві умови за яких спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, це - постійне проживання спадкоємця з спадкодавцем на час його смерті та/або звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За відсутністю підтвердження однієї із вказаних умов з боку спадкоємця, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_3 звернулась у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, а відтак вважається також, що прийняла спадщину. Відомостей про інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять, та таких не встановлено судом.

Так судом встановлено, 26.02.2008р. між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (покупці) та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (продавці) було укладено договір купівлі-продажу, у відповідності до якого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продали, а ОСОБА_3 , ОСОБА_1 купили в рівних частках кожний, квартиру АДРЕСА_1 . Договір був посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В., реєстровий № 1-667.

Відповідно до умов вказаного договору зазначена квартира в цілому складається з однієї жилої кімнати, жилою площею - 361,2 кв.м., загальною площею 476,5 кв.м.

При цьому, зазначена квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 02.10.2000 р., що видано Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради та рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2007 р. у справі № 2-5228/2007 рік.

Відповідно до свідоцтва про право власності у власність передавалося 129/1000 частин будинку за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 476,5 кв.м. (площа приватизованої частини 61,4 кв.м.).

У подальшому 69/1000 будинку було відчужено, що підтверджується відміткою на вказаному свідоцтві про право власності. На даний час власницею вказаної частки будинку, що складає 47/100 зазначеної квартири на підставі договору дарування частини квартири від 16.12.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрченко І.П., реєстровий № 1737 є відповідачка - ОСОБА_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2007 р. у справі № 2-5228/2007 рік визнано право власності у порядку спадкування за законом на 120/5000 частин будинку АДРЕСА_3 .

Вказані 120/5000 частин будинку є складовою 60/1000 частин будинку, які і були придбані позивачкою та її чоловіком.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №17859256, що надавався для укладення договору купівлі-продажу від 26.02.2008 р., загальна площа будинку 476,5 кв.м., житлова площа 361,2 кв.м., по заяві відчужується кв. АДРЕСА_4 , що складає 60/1000 частин будинку: 1 житлова; 2 коридор; 3 кухня; 4 веранда, житловою площею 12,6 кв.м.

Таким чином, у договорі купівлі-продажу від 26.02.2008 р. помилково зазначено площу квартири (жила - 361,2 кв.м., загальна 476,5 кв.м.), а також вказано частка майна, що відчужується, у праві власності на будинок в цілому - 60/1000, проте не вказано частку квартири АДРЕСА_4 , що відчужувалась за цим договором (враховуючи, що частина цієї квартири вже була продана раніше і її власницею на сьогодні є відповідачка ОСОБА_2 ).

При цьому, вказана квартира в цілому складає 129/1000 частин будинку.

В Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за реєстраційним номером 21098386 наявна інформація про квартиру, що складає 129/1000 частин будинку, адреса об`єкту нерухомого майна: АДРЕСА_3 . Загальна площа 61,4 кв.м., житлова площа 26,9 кв.м. Відомості про право власності: ОСОБА_3 1/2, ОСОБА_1 1/2, ОСОБА_2 47/100.

Відповідно до даних КП «ОМБТІ» ОМР (лист від 04.07.2023 р. № 18046) станом на 14.01.2011 р. (на дату реєстрації права власності ОСОБА_2 на частку квартири):

- фактичне користування частиною зазначеного будинку в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_1 складалось з приміщень квартири 5: 1 житлова, площею 12,6 кв.м., 2 коридор площею 4,1 кв.м., 3 підсобне площею 7,0 кв.м., 4 кухня, площею 7,1кв.м., загальною площею 28,7 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м., що складає 47/100 квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., що складає 60/1000 частин будинку за адресою: АДРЕСА_5 ;

- фактичне користування ОСОБА_2 складалось з приміщень квартири 5: 5 житлова, площею 14,3 кв.м., 6 коридор, площею 8,7 кв.м., 7 кухня, площею 8,4кв.м., 8 туалет, площею 1,3 кв.м., загальною площею 32,7 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м., що складає 53/100 квартири АДРЕСА_4 , що складає 69/1000 частин будинку за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частина 1 ст.1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Аналіз даних норм вказує на те, що правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом.

У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як було зазначено вище ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в рівних частках, на законних підставах набули право власності на частку спірної квартири за нотаріально посвідченим договором, в якому було допущено помилку у визначені придбаної ними частки, що є перешкодою на теперішній час для ОСОБА_1 в отриманні на своє ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом та підтвердження наявного у неї за договором купівлі-продажу права власності на частку квартири.

Зважаючи на встановлені судом обставини справи, з урахуванням перерахунку ідеальних часток співвласників квартири ідеальні частки ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності на вказану квартиру складають по від 47/100 або по 47/200. При цьому, вказана квартира складає 129/1000 частин будинку в цілому.

Наведені обставин вказують на наявність у позивачки права на звернення до суду за захистом свого невизнаного права, що передбачено ч.1 ст.4 ЦПК України.

Суд вважає, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно щодо якого проведено його державну реєстрацію і є правовстановлюючий документ, однак спадкоємець не може підтвердити своє право власності, такий може захищати свої права в силу ст. 392 ЦК України.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на 47/100 частин квартири АДРЕСА_2 .

Суд вважає, що таке набуття права власності на нерухоме майно є винятковим способом захисту, направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів спадкоємця, у якій на теперішній час існують перешкоди для оформлення, як спадкових прав в нотаріальному порядку, так і наявність перешкод у підтверджені виниклого у неї на підставі нотаріально посвідченого договору права власності на квартиру.

Керуючись ст.ст.12,13,76, 206,259, 263-265,268,280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_4 ) право власності на 47/100 частин квартири АДРЕСА_2 (зазначена квартира в цілому складає 129/1000 частин цього будинку, що складається з двох житлових кімнат, жилою площею 26,9 кв.м., загальною площею 67,1кв.м.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 06 лютого 2024р.

Суддя