Справа № 758/9435/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К. С.,

представника позивача - Вербицький Я.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, стягнення заборгованості зі сплати внеску за машиномісце,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в якій, з урахуванням заяви від 31.01.2024, просить стягнути заборгованість зі сплати внесків з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у розмірі 107 634,49 грн та заборгованість зі сплати внеску за паркомісце у сумі 35015,07 грн; вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , а отже і співвласник цього житлового будинку. 21.11.2013 зареєстровано ОСББ «Щекавиця». Загальними зборами ОСББ встановлено обов`язковий по сплаті внесок на утримання будинків і споруд та прибудинкової території, для власників нежитлових приміщень та для власників паркомісць у відповідних розмірах. Позивач належним чином надає вказані послуги. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку здійснювати оплату за отримані послуги у розмірі, строки та порядку, визначених чинним законодавством. Разом із тим, оскільки відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання, а отже прострочив виконання грошового зобов`язання, а відтак такому необхідно здійснити оплату 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України. Згідно з Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 625 ЦК України просить позов задовольнити. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідачем не подано до суду відзив, який би містив заперечення на позов.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Скрипник О.Г.

Ухвалою суду від 09.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.01.2024 у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О. І.

19 січня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, не заперечує проти заочного вирішення справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи /а.с. 19,20/.

Разом із тим, ОСОБА_1 є власником машиномісця № НОМЕР_1 (відсік №1) в підземному паркінгу у будинку АДРЕСА_2 , що підтверджено відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2022 № 312839740.

Відповідно до статті 322 Цивільного власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Суд установив, що у будинок АДРЕСА_2 зареєстровано ОСББ «Щекавиця», яке створено власниками квартир та/або нежитлових приміщень (співвласниками).

Відповідно до ст. ст. 1, 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон) управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Згідно з протоколу загальних зборів ОСББ «Щекавиця» від 20.09.2017 № 20/09 встановлено щомісячний внесок на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території з 01.11.2019: для власників житлових приміщень - 5,94 грн за 1 кв.м на місяць; для власників нежитлових приміщень - 11,24 грн за 1 кв. м на місяць; для власників паркомісць 287,00 грн на місяць (за одне паркомісце).

Відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ «Щекавиця» від 16.10.2019 № 16/10 встановлено щомісячний внесок на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території з 01.11.2019: для власників житлових приміщень - 8,92 грн за 1 кв.м на місяць; для власників нежитлових приміщень - 16,86 грн за 1 кв. м на місяць; для власників паркомісць 481,00 грн на місяць (за одне паркомісце).

Такі рішення є чинними, ніким не оскаржені, а тому мають виконуватися усіма співвласниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_3 .

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 21) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Отже, позивач є відповідальною особою за обслуговування, утримання будинку по АДРЕСА_3 та такі зобов`язання виконує належним чином.

Суд усиновив, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем з оплати внесків, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкової території, в результаті чого утворилась заборгованість.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідач, будучи співвласником будинку по АДРЕСА_3 , не здійснює оплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території відповідно до установлених належним чином тарифів, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість перед позивачем за період з 01 січня 2015 року по 30 січня 2024 року у розмірі 63614,04 грн, за машиномісце за період з 01 січня 2015 року по 30 січня 2024 року у сумі 24012,00 грн.

Розрахунком заборгованості наданим позивачем проведено у відповідності до протоколів загальних зборів ОСББ «Щекавиця», а відтак такий приймається судом до уваги. Будь-якого іншого порядку розрахунку розміру заборгованості, аніж того що подано позивачем, відповідачем не подано суду.

Відтак суду прийшов до переконання про те, що позов в цій частині слід задовольнити.

Щодо частини позовних вимог про відповідальність відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд прийшов до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 цієї статті).

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, який у силу ч.4 ст.264 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає, що позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та в порядку надав споживачеві послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Згідно з розрахунку заборгованості по АДРЕСА_4 у частині нарахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2024 року у розмірі грн 7999,04 - три відсотки річних та 36021,41 грн інфляційні втрати.

Згідно з розрахунку заборгованості по АДРЕСА_4 у частині нарахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення сплати внесків за паркомісце за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2024 року у розмірі 1791,84 грн - три відсотки річних та 9211,23 грн інфляційні втрати.

Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини суд прийшов до переконання про те, що оскільки відповідач не виконав грошового зобов`язання у встановлені строки, а відтак з такого на користь позивача необхідно стягнути інфляційні втрати грн та три відсотки річних розмірі 1363,68 грн у відповідності до ст. 625 ЦК України, а позов в цій частині задовольнити.

Отже, суд прийшов до висновку про те, що позов необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачами при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2481,00 грн, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення судових витрат понесених на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З матеріалів справи убачається, що 02.02.2019 між позивачем та адвокатом Вербицьким Я. В. укладено договір про надання правничої допомоги. За надання послуг замовник сплачує адвокату винагороду. Розмір винагороди встановлюється у додаткових угодах до цього договору (п. 6.1 договору).

Відповідно до додаткової угоди до договору № 01-01-/1-2 про надання правничої допомоги від 07.06.2022, акта прийому-передачі наданих послуг до додаткової угоди від 20.09.2022 до договору № 01-01/1-2 від 02.02.2019 про надання правничої допомоги, рахунок на оплату № 11/2 від 16.11.2022, в яких міститься перелік виконаних робіт адвоката та платіжне доручення на суму 5000 грн. від 25 листопада 2022 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, вирішення справи по суті шляхом задоволення позову у порядку спрощеного позовного провадження та відсутністю судових засідань у цій справі, враховуючи, складання заяв по суті; з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 5 000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг, а відтак заяву представника позивача задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, стягнення заборгованості зі сплати внеску за машиномісце - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця» за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2024 року заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, три відсотки річних та інфляційні втрати у розмірі 107 634 (сто сім тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця» за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2024 року заборгованість по оплаті внесків за машиномісце, три відсотки річних та інфляційні втрати у розмірі 35015 (тридцять п`ять тисяч п`ятнадцять) гривень 07 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця» судовий збір у розмірі 2481,00 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця», місцезнаходження - місто Київ, вулиця Щекавицька,30/39, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про місце проживання та зареєстроване місце проживання відсутні, відомості про місцезнаходження нерухомого майна - АДРЕСА_4 , серія та номер паспорта НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 05 березня 2024 року.

Суддя О. І. Якимець