У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Рябенка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на дії державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), представник стягувача - Дарницька спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері, стягувач - Київське квартирно-експлуатаційне управління, боржник - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

01.08.2023 до Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга Київського квартирно-експлуатаційного управління на дії Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просять:

- визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) яка полягає у не відновленні виконавчого провадження № НОМЕР_2 по виконанню рішення Деснянського районного суду м.Києва від 22 червня 2009 року по справі № 2-2325/09;

- зобов`язати Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження НОМЕР_2 щодо виконання рішення Деснянського районного суду м.Києва від 22 червня 2009 року на підставі виконавчого листа № 2-2325/09 від 02.04.2013.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.06.2009 по справі № 2-2325/09 зобов`язано ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку площею 400 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; знести за власний рахунок фундамент, розташований на земельній ділянці площею 20 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 ; звільнити земельну ділянку площею 20 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; знести за власний рахунок паркан, розташований на земельній ділянці площею 400 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання даного рішення видано виконавчий лист № 2-2325/2009 від 02.04.2013, яким зобов`язано ОСОБА_1 знести за власний рахунок фундамент, розтпшований на земельній ділянці площею 20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2013 № НОМЕР_2. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», яка мотивована тим, що згідно листа № 124 від 05.03.2014 Міністерства оборони України Київського квартирно-експлуатаційного управління рішення виконано. Не погодившись із даним рішенням державного виконавця Київське квартирно-експлуатаційне управління звернулось зі скаргою до Десняського районного суду м.Києва на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 26.07.20174 по справі №754/7769/16 скаргу задоволено. Визнано незаконними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 від 19.08.2016. Визнано постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 від 19.08.2016 недійсною. У своїх запитах (від 25.10.2022 та від 03.01.2023) Київське квартирно-експлуатаційне управління просило повідомити про хід виконавчого провадження № НОМЕР_2, однак посадові особи Відділу не реагували на вказані запити та жодним чином не повідомляли про хід виконавчого провадження, та про дії які були вчиненні державним виконавцем для реального виконання рішення суду. Враховуючи дану бездіяльність Відділу - Київське квартирно-експлуатаційне управління звернулося зі скаргою від 06.06.2023 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на неправомірну бездіяльність посадових осіб Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві. У відповідь на скаргу на неправомірну бездіяльність посадових осіб Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області своєю відповіддю від 07.07.2023, яку було отримано скаржником 18.07.2023 повідомило, що державним виконавцем 19.08.2015 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Тому, тільки 18.07.2023 Київському КЕУ стало відомо про те, що 19.08.2015 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з тим, що Київське КЕУ з об`єктивних незалежних від нього причин до 18.07.2023 не було обізнаним про наявність постанови державного виконавця від 19.08.2015, що державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві не було відновлено виконавче провадження № НОМЕР_2. Представник скаржника вважає, що відповідальні особи Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зобов`язані були вчинити дії щодо відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_2 після скасування Деснянським районним судом м.Києва постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.08.2015 року ВП № НОМЕР_2, однак жодних подібних дій відділом вчинено не було.

В судовому засіданні представник Київського квартирно-експлуатаційного управління не явився, при цьому подала заяву про розгляд скарги без її участі, підтримала вимоги скарги.

У зв`язку з неявкою учасників справи, розгляд скарги здійснюється за їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи, при цьому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, розглянувши подані учасниками справи документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши додані документи, судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 червня 2009 року по справі № 2-2325/09 позовні вимоги військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 і Київського квартирно-експлуатаційного управління було задоволено повністю.

Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку площею 400 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 знести за власний рахунок фундамент, розташований на земельній ділянці площею 20 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; звільнити земельну ділянку площею 20 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; знести за власний рахунок паркан, розташований на земельній ділянці площею 400 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

На примусовому виконанні Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2325/2009 від 02.04.2013, виданого Деснянським районним судом м. Києва в частині зобов`язання ОСОБА_1 знести за власний рахунок фундамент, розтпшований на земельній ділянці площею 20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

19 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. Підставою є лист № 124 від 05.03.2014 Міністерства оборони України Київського квартирно-експлуатаційного управління, у якому зазначено, що паркан знесено. Рішення суду виконано.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 26.07.2017 по справі № 754/7769/16 скаргу задоволено.

Визнано незаконними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 19.08.2016.

Визнано постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 19.08.2016 недійсною.

У своїх запитах (від 25.10.2022 та від 03.01.2023) Київське квартирно-експлуатаційне управління просило повідомити про хід виконавчого провадження № НОМЕР_2, однак посадові особи Відділу не реагували на вказані запити та жодним чином не повідомляли про хід виконавчого провадження та про дії, які були вчиненні державним виконавцем для реального виконання рішення суду.

Київське квартирно-експлуатаційне управління звернулося зі скаргою від 06.06.2023 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на неправомірну бездіяльність посадових осіб Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві.

У відповідь на скаргу на неправомірну бездіяльність посадових осіб Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області своєю відповіддю від 07.07.2023, яку було отримано скаржником 18.07.2023 повідомило, що державним виконавцем 19.08.2015 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідальні особи Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зобов`язані були вчинити дії щодо відновлення виконавчого провадження НОМЕР_2 після скасування Деснянським районним судом м.Києва постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.08.2015 ВП № НОМЕР_2, однак жодних подібних дій відділом вчинено не було.

Згідно зі ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконання.

Здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону та п. 6 розд. І Інструкції під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абз. 2 п. 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Аналогічні висновки містяться у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.12.2021 по справі №441/243/21.

Відповідно до наведенного положення у разі визнання оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльність неправомірними суд в ообов`язковому порядку зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця певним чином усунути порушення.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 901/2028/13, «Суд відхиляє доводи скаржника про перебирання апеляційним судом на себе дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень (пункт 13), оскільки, визнавши неправомірною бездіяльність начальника Органу ДВС Гоція Б.І., місцевий суд між тим не прийняв рішення щодо зобов`язання цієї особи усунути порушення (поновити порушене право заявника - Позивача), як цього вимагає норма частини 2 статті 343 ГПК України, а суд апеляційної інстанції, ухваливши відповідне рішення та зобов`язавши Орган ДВС відновити виконавче провадження, усунув це порушення».

З урахуванням наведених норм матеріального права, а також правового висновку суду касаційної інстанції слід зазначити, що у разі визнання оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності неправомірними суд в обов`язковому порядку повинен зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути виявлені порушення. Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.07.2021 по справі №761/13085/14, від 02.06.2021 року по справі №186/656/14.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" no. 15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали скарги містять належні, допустимі та достатні докази на підтвердження порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при закінченні виконавчого провадження.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон), у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувану визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Враховуючи вимоги ст. 41 Закону відновлення виконавчого провадження відбувається автоматично, у зв`язку з визнанням незаконною чи скасуванням судом постанови про закінчення виконавчого провадження.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 449 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на дії Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), представник стягувача - Дарницька спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері, стягувач - Київське квартирно-експлуатаційне управління, боржник - ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) яка полягає у не відновленні виконавчого провадження № НОМЕР_2 по виконанню рішення Деснянського районного суду м.Києва від 22 червня 2009 року по справі №2-2325/09;

Зобов`язати Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження НОМЕР_2 щодо виконання рішення Деснянського районного суду м.Києва від 22 червня 2009 року на підставі виконавчого листа №2-2325/09 від 02.04.2013.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали суду складено 08.02.2024.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон