Справа № 446/360/23 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т. І.
Провадження № 22-ц/811/2091/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Гай О.О.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області в складі судді Котормуса Т.І. від 05 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 липня 2023 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований 25.08.2015 Запитівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №14.

Під час державної реєстрації розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище взяте у шлюбі ОСОБА_4 .

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить змінити рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 липня 2023 року, а саме виключити з мотивувальної частини рішення: 3 речення абзацу 2 наступного змісту: «Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність розуміння з його сторони, проявів неповаги до неї як до дружини», 22 абзац наступного змісту: «Обставини життя подружжя, зокрема прояви неповаги відповідача до позивача, як до дружини, відсутність взаємопорозуміння між ними, відсутність в подружжя бажання примиритись та зберегти сім`ю дають підстави вважати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя», в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що протягом усього подружнього життя у відповідача з позивачем були хороші сімейні відносини, під час яких вони жили у взаємній любові та повазі, та виховували спільну доньку. Однак, такі відносини тривали лише до вересня 2022 року, після чого відповідач з позивачем почали проживати окремо та перестали підтримувати шлюбні стосунки, оскільки ОСОБА_1 дізнався, що дружина зрадила йому, що є головною і дійсною причиною для розірвання шлюбу. Вважає, що висновки суду в частині проявів неповаги є суперечливими, та як суд дійшов помилкового висновку, що з боку відповідача є певні прояви неповаги до позивача, як до дружини, оскільки в позовній заяві ОСОБА_3 жодного разу не згадуються про такі дії.

В судове засідання позивачка не з`явилася, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у її відсутності (відсутності її представників) зважаючи на те, що така повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника на підтримання апеляційної скарги, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст. 200, 258, 263-265, 268 ЦПК України, задовольняючи позов, виходив з того, що 25.08.2015 року Запитівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №17, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.08.2015. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 . У шлюбі в сторін народилась одна дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 11.04.2018. Однак подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу. Обставини життя подружжя, зокрема прояви неповаги відповідача до позивача, як до дружини, відсутність взаємопорозуміння між ними, відсутність в подружжя бажання примиритись та зберегти сім`ю дають підстави вважати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя.

Колегія суддів вважає, що такі висновки вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі . Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є:

1) верховенство права;

2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін;

5) диспозитивність;

6) пропорційність;

7) обов`язковість судового рішення;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом;

10) розумність строків розгляду справи судом;

11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Обставини, встановлені рішенням третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи судом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 209 ЦПК України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Ухвалюючи рішення у справі, суд, за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний із предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із не залежних від нього причин.

22.02.2023 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу у якому просила розірвати її шлюб з відповідачем ОСОБА_1 , зареєстрований Запитівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Позовна заява мотивована тим, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 25 серпня 2015 року виданого Запитівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області (актовий запис №14), між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було укладено шлюб. У цьому шлюбі народжена донька, ОСОБА_6 . Протягом тривалого часу відносини між позивачем і відповідачем поступово погіршувались, виникали непорозуміння та конфлікти, вони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Будь-які спроби в свій час примиритись не дали бажаних результатів, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Таким чином, подружні відносини між ними припинилися більше двох років до дня подання позовної заяви. З того часу позивач та відповідач проживають окремо, майже не спілкуються. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, 25.08.2015 Запитівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 14, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.08.2015. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 (а.с.4).

В шлюбі у сторін по справі народилась дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 11.04.2018 (а.с.5).

Позивачка ОСОБА_3 вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам, звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що протягом тривалого часу відносини між позивачем і відповідачем поступово погіршувались, виникали непорозуміння та конфлікти, вони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Будь-які спроби в свій час примиритись не дали бажаних результатів, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Таким чином, подружні відносини між ними припинилися більше двох років до дня подання позовної заяви.

18.05.2023 року ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що протягом усього подружнього життя у сторін були хороші сімейні відносини, під час яких вони жили у взаємній любові та повазі та виховували їх спільну доньку. Однак, такі відносини тривали до вересня 2022 року, після чого вони з позивачкою почали проживати окремо та перестали підтримувати сімейно-шлюбні стосунки.

З матеріалів справи, вбачається та правильно встановлено судом першої інстанції, що подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції в описовій частині рішення допущено описку, а саме при викладенні суті позовних вимог вказано про те, що позивачка обґрунтовуючи позов, зокрема, посилалася на те, що «…Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність розуміння з його сторони, проявів неповаги до неї як до дружини…». Вказаного при обґрунтуванні позову місця не мало, оскільки такі твердження відсутні у позовній заяві, а в судовому засіданні сторони пояснень не надавали.

При аналізі вказаного суд допустився відповідно описки і в мотивувальній частині рішення, де суд помилково вказує, що причиною розірвання шлюбу є, зокрема: «…зокрема прояви неповаги відповідача до позивача, як до дружини….», зважаючи на те, що вказані обставини не були вказані позивачкою та не могли бути покладені в основу рішення та не підтверджуються матеріалами справи.

Однак, колегія суддів вважає, що вказане по суті на законність оскаржуваного рішення, що перевіряється в межах доводів апеляційної скарги, не вплинуло, а тому вважає, що підстав для зміни рішення суду першої інстанції немає, однак вказані слова, по своїй суті як описки, слід виключити з описової та мотивувальної частин рішення.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Також, слід виключити з описової та мотивувальної частин рішення слова: «…..Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність розуміння з його сторони, проявів неповаги до неї як до дружини…» та «…зокрема прояви неповаги відповідача до позивача, як до дружини….».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 липня 2023 року залишити без змін.

Виключити з описової та мотивувальної частини рішення слова: «…Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність розуміння з його сторони, проявів неповаги до неї як до дружини…» та «…зокрема прояви неповаги відповідача до позивача, як до дружини…».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 січня 2024 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра