ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/437/24 Справа № 755/1766/23 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н.В Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» (далі АТ АКБ «Львів») звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору № 15265/112/20214 від 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 30 000 грн. зі сплатою 37,8% річних за користування кредитними коштами з терміном повернення до 29 листопада 2022 року.

В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 23 січня 2023 року має заборгованість в сумі 33 686,14 грн., з яких: 27 928, 50 грн. заборгованість по кредиту, 5 757,64 грн. заборгованість за відсотками.

15 вересня 2022 року банк з метою позасудового врегулювання спору направив відповідачу лист-вимогу з пропозицією в тридцятиденний термін повністю погасити прострочену кредитну заборгованість, однак зазначені вимоги залишились без відповідного реагування боржника.

Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 686,14 грн. та судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2023 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ АКБ «Львів» заборгованість за кредитним договором №15265/112/2021 від 30.11.2021 року у загальному розмірі 27 928,50 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом,а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684 грн.

В апеляційній скарзі банк просить скасувати рішення суду першої інстанції як необґрунтоване в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками в розмірі 5 757,64 грн. та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором № 15265/112/20214 в сумі 33 686,14 грн., з яких: 27 928, 50 грн. заборгованість по кредиту, 5 757,64 грн. заборгованість за відсотками. В обґрунтування посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що проценти, які просив стягнути банк, нараховувались позивальнику за період з 01.02.2022 року по 01.08.2022 року, а отже не порушували термін, зумовлений виставленою вимогою про дострокове повернення кредиту від 15.09.2022 року та обумовлений сторонами у договорі термін повернення кредиту 29.11.2022 року.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзивів на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 33 686,14 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, то відповідно до статті 367 ЦПК України законність рішення в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кошти та зобов`язувався повернути їх банку. Однак, позивач, скориставшись своїм правом на дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування ним шляхом направлення 15 вересня 2022 року відповідачу листа-вимоги змінив тим самим строк кредитування, у зв`язку з чим вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, заявлені за період з 15 вересня 2022 року є такими, що не підлягають задоволенню.

Із такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо відсотків за користування кредитними коштами не можливо погодитись з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 листопада 2021 року між сторонами укладено кредитний договір №15265/112/2021, відповідно до п.1.1 якого банк зобов`язується надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом; кредит надається у сумі 30 000 грн. з умовою повернення до 29 листопада 2022 року в порядку та відповідно до умов кредитного договору (п. 1.3 договору).

Згідно із п. 3.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку 37,8 % річних.

Прийняті на себе зобов`язання по договору банк виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит на суму, що зазначена в п. 1.3 кредитного договору. Факт отримання кредиту у сумі 30 000 грн. підтверджується копією меморіального ордеру №1041562 від 30 листопада 2021 року.

Згідно з п. 5.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою згідно з додатку 1, що є невід`ємною частиною кредитного договору (п. 5.2 договору).

За змістом п. 3.6 кредитного договору позичальник сплачує проценти щомісяця до дня повернення кредиту, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти.

Відповідно до п. 2.3.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за кредитним договором, у разі, зокрема, несвоєчасної сплати процентів та/або не повернення суми кредиту (частини кредиту).

Згідно з п. 2.4 кредитного договору у випадку прийняття банком рішення щодо вимоги про дострокове повернення кредиту, сплату процентів, комісій та інших платежів, з підстав, обумовлених договором, банк письмово повідомляє про це позичальника. В такому випадку, позичальник зобов`язаний впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку повністю повернути суму кредиту та сплатити проценти на день повернення.

Як вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості відповідачем порушені зобов`язання за кредитним договором щодо строків погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим у банку виникло право вимагати у позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів за користування ним.

Позивач скористався своїм правом на дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування ним шляхом направлення 15 вересня 2022 року відповідачу листа-вимоги з пропозицією в тридцятиденний термін повністю погасити прострочену кредитну заборгованість (8595 грн. 64 коп. заборгованість по кредиту, 19332 грн. 86 коп. прострочена заборгованість по основному боргу, 5757 грн. 64 коп. прострочена заборгованість за відсотками) та попередив боржника про примусове стягнення всієї заборгованості у випадку невиконання зазначених вимог. Однак зазначені вимоги позивача залишились без відповідного реагування відповідача.

Також на підтвердження заявлених позовних вимог банком надано підписаний ОСОБА_2 паспорт споживчого кредиту від 30.11.2021 року, в якому вказано розмір кредиту 30 000 грн., строк кредитування 12 м. та процентна ставка 37,80 % (а.с.12)

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 23.01.2023 року складає 33 686,14 грн., з яких: 27 928, 50 грн. заборгованість за кредитом, 5 757,64 грн. заборгованість за відсотками.

Також матеріали справи містять банківську виписку по рахунку ОСОБА_1 за договором №15265/112/2021 за період з 30.11.2021 року по 10.11.2022 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пред`явивши дострокову вимоги про стягнення заборгованості не має права на нарахування відсотків.

Між тим висновок суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками через зазначені причини суперечить обставинам справи.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч.1 ст.627 та ч.1 ст.628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного

банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що станом на 23.01.2023 року заборгованість за відсотками по користуванню кредитом у розмірі 37,8 %, що дорівнює 5 757,64 грн., розраховувалась за період з 30.11.2021 року по 01.08.2022 року, тобто до звернення АТ АКБ «Львів» до боржника з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів від 15 вересня 2022 року та до настання обумовленого сторонами строку повернення кредиту (29.11.2022 року).

Тобто відсотки не нараховувались після звернення банком до ОСОБА_1 із листом вимогою про дострокове виконання зобов`язання по кредитному договору від 30.11.2021 року, а тому рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у частині відсотків не відповідає обставинам справи.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в стягненні заборгованості по процентах за користування кредитом та ухваленню в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення в частині вирішення спору щодо стягнення процентів за користування кредитом не відповідає встановленим обставинам, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню у цій частині з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 5 757,64 грн.

Згідно частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню у повному обсязі, тому розмір сплаченого ними судового збору при зверненні до суду з цим позовом та при поданні апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь банку у розмірі 3 372,05 грн.(2 684 грн. + 688,05 грн.). Відповідно рішення суду першої інстанції в частині стягнутої суми судового збору слід змінити з 2 684 грн. на 3 372,05 грн..

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 33 686,14 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» задовольнити.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» (ЄДРПОУ - 09801546, місцезнаходження: м.Львів, вул.Сербська, 1) заборгованість по відсотках за користування кредитом станом на 23.01.2023 року у розмірі 5 757,64 грн. (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят сім гривень шістдесят чотири копійки).

Змінити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» з «2 684 грн.» на «3 372,05 грн. (три тисячі триста сімдесят дві гривні п`ять копійок)».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: