ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1396/24 Справа № 185/6689/23 Суддя у 1-й інстанції - Врона А.О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протягом тривалого часу з 16 серпня 1993 року по 14 грудня 1997 року; з 09 грудня 2002 року по 18 липня 2006 року працював у різних структурних підрозділах на різних посадах у Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля». 18 липня 2006 року його було звільнено.

Всі вказані вище обставини про роботу позивача та його звільнення підтверджуються його трудовою книжкою та не можуть і не будуть заперечуватись відповідачем.

За час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом № 30 розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку форми Н-1/П від 30 вересня 2020 року. П. 4 акту № 30 форми Н-1/П від 30 вересня 2020 року вказує на обставини, за яких стався нещасний випадок, а саме: 24.09.2020р. в першу зміну начальник дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад ОСОБА_2 видала наряд ланці робітників в кількості 5 осіб (2 машиніста крана (кранівник), 1 вантажник, 2 гірника) на навантаження, розвантаження кранами ККС-10, ККС- 16, складування матеріалів, відвантаження матеріалів в шахту. Роботами в зміні керував в.о. майстра ОСОБА_3 . Близько 08 години 00 хвилин МГВМ ОСОБА_1 підійшов до машиніста крану ОСОБА_4 і попросив перемістити вибрані ним рештаки з місця, де вони складовані рядами на інше місце. Машиніст крана ОСОБА_4 направила його д в.о. майстра поверхні ОСОБА_3 для узгодження роботи. Близько 10 години 00 хвилин МГВМ ОСОБА_1 підійшов до машиніста крану ОСОБА_4 та вони розпочали переміщати за допомогою крана ККС-10, вибрані ОСОБА_1 рештаки з місця, де вони складовані рядами на інше місце. При цьому вони не попередили і не отримали дозволу на ці роботи від в.о. майстра ОСОБА_3 , який в цей час керував розвантаженням матеріалів з вантажних автомобілів за допомогою крану ККС-16 на відстані 50 м від місця, де складовані рештаки. О 10 годині 40 хвилин МГВМ ОСОБА_1 зачепив стропи на крюку козлового крану до чергової пари рештаків, розмістився навколюшки на сусідньому рештаку, тримаючи стропи, щоб вони не вийшли з зачеплення з рештаками і дав команду машиністу крану ККС-10 ОСОБА_4 на натягнення строп. В момент, коли стропи натягнулись, рештак, на якому сидів ОСОБА_1 , нахилився до підіймаємого рештака і затиснув коліно лівої ноги і поперек ОСОБА_1 між цими рештаками. ОСОБА_1 , відчувши біль, повідомив про травму машиніста крана ОСОБА_4 , яка зупинила роботи і покликала на допомогу робітників дільниці СО-1 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які знаходились неподалік. Вони звільнили ОСОБА_1 , повідомили про нещасний випадок гірничого диспетчера та супроводили постраждалого до здоровпункту шахти. Після огляду і надання першої медичної допомоги у здоровпункті шахти, бригадою реанімації 8 ВГРЗ м. Павлограду, ОСОБА_1 був доставлений до Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування Павлоградської міської ради». Діагноз: забої ссадини м.т. лівого колінного суглобу, поперекового відділу хребта.

Відповідно до п. 7 акту № 30 форми Н-1/П від 30 вересня 2020 року зазначено, що нещасний випадок вважати пов`язаним з виробництвом. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 18 серпня 2022 року серії 12 ААА № 061932 (копія додається) позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності та визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60%.

Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою стаціонарного хворого травматологічного відділення від 09.10.2020 року; випискою №69 із медичної картки хворого денного відділення від 23.12.2021 року; випискою №199 із медичної картки хворого денного відділення від 24.06.2022 року; випискою №2325 із медичної картки хворого денного відділення від 23.02.2023р.

У зв`язку з вказаною травмою порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманої травми, що супроводжується значною втратою працезданості, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Ушкодження має негативний вплив не лише на працездатність позивача, а й загалом на можливість організовувати своє життя. Ця набута, внаслідок виробничої травми, вада нагадує про себе позивачу щохвилини та створює для нього постійний безперервний дискомфорт. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом суму грошових коштів у розмірі 245 000,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулися до суду з апеляційними скаргами.

ОСОБА_1 , посилаючись на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів, просить рішення суду змінити, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", посилаючись на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" залишити без задоволення, тоді як апеляційну скаргу , ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", 16.08.1993 року прийнятий учнем гірника поверхні, 16.05.1994 року переведений учнем гірничого підземним з повним робочим днем в шахті, 19.05.1994 року звільнений за власним бажанням, 09.12.2002 року прийнятий гірником поверхні другого розряду терміном на 1 рік, з 06.12.2004 року переведений гірничим очисного забою четвертого розряду з повним робочим днем в шахті, 18.07.2006 року звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, 18.08.2008 року прийнятий гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею на дільницю з монтажу та демонтажу гірничого обладнання №2, з 12.05.2012 року обіймав посаду гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею на дільницю №1, 26.11.2018 року переведений машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем під землею на дільницю з видобутку вугілля №6, 05.07.2021 року позивача було звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваної роботи внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи п.2 ст.40 КЗпП України.

На підставі висновку комісії згідно акту форми Н-1/П розслідування нещасного випадку, що стався 22.09.2020 р. о 10 годині 40 хвилин від 30.09.2020 року ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» нещасний випадок є пов`язаним з виробництвом. Складено акт за формою Н-1/П та прийнято до обліку на ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ».

Згідно акту від 22.09.2020 року за формою Н-1/П, ОСОБА_1 машиніст гірничих виїмкових машин ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», порушив трудову і виробничу дисципліну, в частині невиконання вимог інструкцій з охорони праці (порушення п.1.3.12, «Інструкції №2 з охорони праці, безпечному виконанню робіт та поведінці у шахті машиніста гірничих виїмкових машин (очисні роботи)»). Порушення трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання вимог інструкцій з охорони праці (порушення п. 3.16, п.3.17, п.3.18. «Інструкції №37 з охорони праці, машиніста крана (козлового)»). Порушення трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання посадових обов`язків (порушення п.2.4, п.2.25 «Посадової інструкції майстра дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад»).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА від 02.09.2021 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК, ОСОБА_1 , первинно встановлена третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 50% (п`ятдесят), дата огляду - 02.09.2021 року.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 0619352 від 18.08.2022 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК, ОСОБА_1 , повторно встановлена третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 60% (шістдесят), безстроково.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №152548 від 18.08.2022 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена третя група інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність спричинення позивачу моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків стійкої втрати професійної працездатності у загальному розмірі 60% та третю групу інвалідності. Враховуючи обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд стягнув компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди у розмірі 120 000 грн, з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Встановлено, що позивачу висновком МСЕК визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60% та третю групу інвалідності.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом першої інстанції було враховано роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, та взято до уваги конкретні обставини по справі, глибину і ступінь його моральних страждань, пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що настали та вірно визначив розмір моральної шкоди у розмірі 120 000 грн.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що розмір стягнутої судом моральної шкоди з відповідача має стягуватися без урахування податків та інших обов`язкових платежів,

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що моральна шкода, завдана життю та здоров`ю, не підлягає оподаткуванню і має визначатися без урахування податків та інших обов`язкових платежів, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п.п. 164.2.14а статті 164 ПК України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

Вказаним законом, зокрема, підпункт «а» підпункту 164.2.14 доповнено словами: «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Таким чином, згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що до внесення змін до п.п.164.2.14а статті 164 ПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку також не включалися суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Таким чином, як податковим законодавством, чинним до внесення змін ( 23 травня 2020 року), так і чинним податковим законодавством суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди, завданої життю та здоров`ю, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми на відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що судом ухвалено рішення щодо стягнення з приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» моральну шкоду, завданої працівнику саме внаслідок ушкодження його здоров`я, тому висновки суду першої інстанції щодо стягнення моральної шкоди з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів є помилковими.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за текстом Закону Україну «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», зокрема, підпункту «а» підпункту 164.2.14 (внесеного 23 травня 2020 року) поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав.

Враховуючи вищевикладене, суми моральної шкоду саме внаслідок ушкодження здоров`я слід стягувати без урахування утримання податку з доходів і зборів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» слід залишити без задоволення, тоді як апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року змінити в частині оподаткування, зазначивши, що моральну шкоди, слід стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 у розмірі 120 000 грн без урахування утримання податку з доходів і зборів.

В решті, в оскаржуваній частині, рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: