Справа № 127/6625/24
Провадження № 2/127/805/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Волошина С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «УМ Факторинг» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 01.05.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір №3644857 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримав позику у розмірі 10 000 грн. строком на 364 дні, шляхом переказу на його банківську картку з призначенням платежу - поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,4 % від суми кредиту за кожен день користування - знижена процентна ставка та 2 % від залишку суми кредиту за кожен день - стандартна процентна ставка.

В подальшому 10.11.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Ум Факторинг» укладено договір факторингу № 10112023, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «Ум Факторинг» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УМ Факторинг» прийняло належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Позивач свої зобов`язання за договорами виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 82 800, 00 грн., з яких 10 000, 00 грн. тіло кредиту, 72 800,00 грн. заборгованість за відсотками. Крім того представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3 028, 00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Крім того даною ухвалою суду витребувано у ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" платіжне доручення, яким було здійснено перерахування кредитних коштів відповідно до умов договору №3644857 від 01.05.2023 у сумі 10000 грн., No Транзакції в системі іРау.ua - 231524274, на картку номер НОМЕР_1 , на підставі договору №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 з ТОВ "Лінеура Україна", інформацію, щодо повного номеру картки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 та витребувано у АТ "Універсал Банк" по рахунку за карткою № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 виписку розширену із зазначенням контрагента за період з 01.05.2023 року по 04.05.2023 року включно.

Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Судова кореспонденція направлялась судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , яку останній не отримав, конверт з судовою кореспонденцією повернувся на адресу суду з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 01.05.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №3644857 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За вказаним договором Відповідач отримав Позику у розмірі 10 000 грн. строком на 364 дні, шляхом переказу на його банківську картку № НОМЕР_1 з призначенням платежу - поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,4% від суми кредиту за кожен день користування - знижена процентна ставка та 2% від залишку суми кредиту за кожен день - стандартна процентна ставка (відповідні ставки зазначені в п.1.4.2 та 1.4.1 Договору споживчого кредитування (а.с. 12-20).

Відповідно до умов договору були нараховані відсотки за користування кредитом, які розраховуються за формулою: Сума боргу * ставку відсотків * кількість днів = сума відсотків до сплати. За строк дії договору нараховані відсотки, які Відповідачем не були погашені.

Крім того у відповідності до п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Станом на 01.12.2023 відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування №3644857 від 01.05.2023 року, що і стало підставою для звернення 28.02.2024 до суду з цим позовом.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію". Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

В подальшому для здійснення підпису Відповідачу був направлений на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор НОМЕР_2 , у повідомлення, та відповідно Відповідач ввів цей пароль у ITC, чим підтвердив акцептування Договору.

Тобто підписання договору №3644857 про надання споживчого кредиту від 01.05.2023 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Договору та отриманням кредиту. Окрім того, замовлені кошти були переказані на рахунок Відповідача, зазначений останнім у Кредитному договорі - п.2.1. Кошти були витрачені Відповідачем, тому він в тому числі своїми діями підтвердив факт укладення договору.

Відповідно до 1.3. Строк кредиту 364 дні.

За умовами кредитного договору існує два види процентної ставки: стандартна процентна ставка 2% вдень - п. 1.4.1 Договору; знижена процентна ставка 1,4% в день - п. 1.4.2. Договору.

Стандартна процентна ставка становить 2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору.

Знижена процентна ставка застосовується у разі, коли Клієнт протягом тридцяти календарних днів, сплатить кошти.

Враховуючи те, що відповідач не виконав умови договору №3644857 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.05.2023, Позивач застосовує стандартну процентну ставку - 2% на строк 364 дні.

10 листопада 2023 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передала право вимоги за кредитним договором №3644857 від 01.05.2023 року ТОВ «УМ Факторинг» у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі Договором факторингу №10112023 від 10 листопада 2023 року. Відповідно до договору, право вимоги передане Позивачу згідно витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 10.11.2023 року (а.с. 6-10).

З представленого суду позивачем розрахунку слідує, що у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 82 800,00 грн., з яких 10 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 72 800,00 грн. - заборгованість по відсотками за 364 дні користування кредитом.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором здійснено на весь обумовлений договором строк користування кредитом, попри те, що станом на час пред`явлення позову (та здійснення розрахунку), строк користування кредитними коштами, що обумовлено договором не сплив (позов пред`явлено в лютому 2024 року, строк користування кредитом по 1 травня 2024 року).

У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У частині 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Судом встановлено, що ТОВ «УМ Факторинг» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по кредитному договору, ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання кредитного договору та паспорту споживчого кредиту електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак останній в порушення умов вказаного договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, тому суд дійшов до висновку що права позивача є порушеними.

Таким чином, наявні усі підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 кредитодавець дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону «Про споживче кредитування» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, на яких договір був укладений. Доказів протилежного матеріали справи не містять, а ОСОБА_1 таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.

Дослідивши матеріали справи, що стосуються вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000, 00 грн., суд дійшов висновку, що дана позовна вимога підлягає до задоволення.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 72 800, 00 грн., суд відзначає наступне.

З мотивів позову слідує, що за кредитним договором від 01.05.2023 відповідач отримав позику у розмірі 10 000 грн. строком на 364 дні, шляхом переказу на його банківську картку з призначенням платежу - поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,4 % від суми кредиту за кожен день користування - знижена процентна ставка та 2 % від залишку суми кредиту за кожен день - стандартна процентна ставка.

Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Отже судом встановлено, що відповідач зобов`язався виконати умови кредитного договору в строк до 28.04.2024.

Представник позивача зазначає, що станом на 01.12.2023 відповідач борг у розмірі 10 000, 00 грн. та нараховані відсотки у розмірі 72 800, 00 грн. не погасив, попри те, що за умовами договору, право на отримання відсотків за весь строк користування кредитом позивач мав набути лише 28.04.2024.

Однак з наданим представником позивача розрахунком заборгованості за відсотками, суд не погоджується, оскільки нарахування відсотків представник позивача здійснив поза строками зазначених у мотивах позову (невиконання умов договору станом на 01.12.2023).

З матеріалів справи слідує, що представник позивача станом на 01.12.2023 (215 день користування кредитними коштами) здійснив дострокове нарахування відсотків за користування кредитними коштами, тобто здійснено нарахування відсотків станом на 28.04.2024, попри те, що кінцева дата користування кредитом не настала, а юридичного факту користування кредитними коштами по вказану кінцеву дату, що і є підставою для нарахування відсотків не відбулось, а тому з таким розрахунком суд не погоджується.

Отже, з врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що за кредитним договором №3644857 від 01.05.2023 проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише на 215 днів користування кредитом, тобто в межах заявленого представником позивача строку (по 01.12.2023). А тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором складає: 43 000, 00 грн. (10 000 х2%х215).

Суд вважає, наданий позивачем розрахунок щодо заборгованості є такими, що не відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства, а тому не бере його до уваги як належний та допустимий доказ, що підтверджує наявність реальної (актуальної) заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3644857 від 01.05.2023 у розмірі 53 000, 00 грн. (10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу + 43 000,00 грн. заборгованість за відсотками), а в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

При цьому суд відзначає, що з огляду на мотиви позову (невиконання умов договору станом на 01.12.2023), та представлені стороною позивача докази які стосуються періоду по 01.12.2023, позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості по відсоткам за інший обумовлений договором період (з 01.12.2023 по 28.04.2024).

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028 грн. та понесено витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000, 00 грн., ціна позову 82 800,00 грн., позов задоволено на суму 53 000,00 грн., тобто на 64%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 937, 92 грн. судового збору та 3 840, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 204, 207, 526, 530, 536, 625, 628, 629, 639, 1048, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 274-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» заборгованість за кредитним договором №3644857 від 01.05.2023 у розмірі 53 000,00 грн. (п`ятдесят три тисячі гривень 00 копійок), з яких 10 000, 00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 43 000, 00 грн. заборгованість по відсоткам.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 937, 92 грн. (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім гривень 92 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3 840,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Ризька, буд.73-Г, оф.7/1;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: