Справа 556/858/24
Номер провадження 2-о/556/174/2024

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2024 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Котик Л.О.

присяжних - Губені І.А., Кравчука Ю.Р.,

при секретарі Соловей Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець в режимі відеоконференції, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 ; Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про скасування рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 січня 2024 року у справі №556/3664/23 за заявою Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, ОСОБА_1 , про визнання особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Володимирецького районного суду Рівненської області із заявою про скасування рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 січня 2024 року у справі №556/3664/23 за заявою Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, ОСОБА_1 , про визнання особи безвісно відсутньою.

Свою заяву обгрунтовує тим, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 січня 2024 року її чоловіка головного сержанта, інспектора прикордонної служби 3 категорії (фахівця радіотехнічного поста) відділення технічних засобів охорони державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 - визнано безвісно відсутнім.

12 березня 2024 року в.о. начальника прикордоного загону видав наказ «Про особовий склад» №281-ОС, яким звільнено ОСОБА_2 з військової служби, виключено зі списків особового складу та всіх видів матеріального забезпечення НОМЕР_2 прикордоного загону, чим у протиправний спосіб позбавлено її та їх трьох неповнолітніх дітей права на щомісячне одержання грошових коштів.

Вважає вищевказані діє незаконними та протиправними, оскільки її чоловік перебуває у полоні, і вона вживає всіх заходів до звільнення останнього та інших військовослужбовців прикордонного загону з російського полону. Також вищим керівництвом держави України уже тривалий час ведеться активна робота щодо визволення захисників Маріуполя, в тому числі її чоловіка.

Проте, командування НОМЕР_2 прикордонного загону не вживає жодних заходів до повернення з полону її чоловіка та не провело службового розслідування за результатами якого складається Акт службового розслідування, що є порушенням чинного законодавства.

Про те, що ОСОБА_2 перебуває в полоні заявниця надала копії наступних документів: повідомлення Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 28.06.2022 за вих. № 1018-22; повідомлення Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 06.08.2022 за № 222/кш/278; повідомлення Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 30.08.2022 за вих. № 222/кш/1255; повідомлення Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 06.09.2022 за вих. № 3077-22; повідомлення Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 14.02.2023 за вих. № 1700-23; повідомлення Об`єднаного центру з пошуку та звільнення полонених при Службі безпеки України від 21.06.2023 за вих. № 33/7-K-6015В; повідомлення Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 13.07.2023 за вих. № 9483-23.

Стверджує, що зазначені докази є належними та допустимими, оскільки містять інформацію, надану уповноваженими органами, установами, підприємствами, що свідчать про те, що її чоловік перебуває у полоні.

Вказана заява надійшла до суду 26 березня 2024 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 квітня 2024 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Представник Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, надіслав письмові заперечення на заяву про скасування рішення суду.

Свої заперечення обгрунтовує тим, що у своїй заяві ОСОБА_1 заявляє, що головний сержант ОСОБА_2 перебуває в полоні, а тому їй протиправно припинено виплати грошового забезпечення її чоловіка у зв`язку з визнанням його безвісно відсутнім в судовому порядку.

На підтвердження вище вказаного надає копії листів Державного підприємства «Українського національного центру розбудови миру», Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, Служби безпеки України.

З метою підтвердження або спростування зазначеної інформацій НОМЕР_2 прикордонним загоном на адресу Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими 05.03.2024 за № 03.2/1966-24-Вих було направлено запит про надання інформації щодо перебування у полоні військовослужбовця НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , головного сержанта ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

27 березня 2024 року за № 222/кш/5372 надійшла відповідь Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, де зазначено, що в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про зазначену особу. Разом з тим до Координаційного штабу не надходила інформація від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або державних органів російської федерації про перебування вищезазначеної особи у полоні держави-агресора.

Тобто, факт реєстрації особистого кабінету як військовополоненого, військовослужбовця ОСОБА_2 , не може беззаперечно свідчити про перебування його в полоні держави-агресора. Наведені у заяві ОСОБА_1 обгрунтування, не спростовують факт відсутності відомостей про ОСОБА_2 більше одного року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравневого районного управління юстиції Донецької області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №91.

Про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та її неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є внутрішньо переміщеними особами підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3248-, №3248-, №3248-, №3248- від 11.01.2023.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 січня 2024 року у справі №556/3664/23, визнано головного сержанта, інспектора прикордонної служби 3 категорії (фахівця радіотехнічного поста) відділення технічних засобів охорони державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 - безвісно відсутнім.

Відповідно до Витягу наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №281-ОС від 12 березня 2024 року, припинено контракт про проходження головним сержантом ОСОБА_2 - інспектором прикордонної служби 3 категорії (фахівця радіотехнічного поста) відділення технічних засобів охорони державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) військової служби в Державній прикордонній службі - з 27 лютого 2024 року.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 від 15.06.2022, відомості до реєстру внесені за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146-1 КК України, насильницьке зникнення, де зазначено, що 15.06.2022 до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області звернулась із письмовою заявою ОСОБА_1 , внутрішньо переміщена особа, яка попередньо мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , яка повідомила про те, що її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , головний сержант, який проходив контрактну службу за місцем дислокації із 2015 року, з 16.04.2022 не виходить на зв`язок. У подальшому, представник ВСПУ, анкетні дані якого заявниця не знає, із номера мобільного телефону НОМЕР_5 повідомив, що її чоловік ОСОБА_2 , під час евакуації із Азовсталі був взятий у полон військовослужбовцями країни агресора - російської федерації. У рамках кримінального провадження, у спільної дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відібрано зразки букального епітелію.

Інформації про закриття кримінального провадження та/або набрання законної сили вироку суду за наслідками розслідування кримінального провадження №0000202 від 15.06.2022 станом на день судового розгляду сторонами не надано, судом самостійно не виявлено.

Відповідно до відповіді №3877 від 06.09.2022, наданої Державним підприємством «Український національний центр розбудови миру» на звернення ОСОБА_1 , щодо перебування у полоні ОСОБА_2 зазначено наступне. Інформація про ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 внесена до реєстру Національного інформаційного бюро. Перебування ОСОБА_2 в полоні підтверджене державою-агресором через Центральне Агентство з Розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста. Інформація про ОСОБА_2 передана до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими. НІБ, Координаційний штаб з питань поводження з військовополоненими, Об`єдний центр з пошуку та звільнення полонених СБУ та інші органи влади постійно працюють задля того, щоб родина могла отримати інформацію про своїх рідних, які потрапили у полон, а також якомога швидше звільнити кожну людину з полону.

Аналогічна інформація зазначена у відповідях №1700-23 від 14.02.2023, №9483 від 23.07.2023, наданих Державним підприємством «Український національний центр розбудови миру» на звернення ОСОБА_1 , де вказано, що інформація про ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 внесена до реєстру Національного інформаційного бюро. Запитувана особа є у переліку, складеному Міжнародним комітетом Червоного Хреста під час виходу оборонців України з Азовсталі. Інформація про ОСОБА_2 передана до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими. Держава-агресор не надає повної інформації про військовополонених та утримуваних цивільних осіб, а також про місце їх тримання та стан здоров`я.

Відповідно до відповідей №222/ши/278 від 06.08.2022, №222/ши/1255 від 30.08.2022, наданих Координаційним штабом з питань поводження з військовополоненими, надані на звернення ОСОБА_1 , у Координаційному штабі з питань поводження з військовополоненими (далі - Координаційний штаб) за відповідним дорученням у межах компетенцї розглянуто звернення стосовно військовослужбовця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ). За результатами розгляду повідомляємо, що військовослужбовця ОСОБА_2 включено в Реєстр оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, держателем якого є державне підприємство "Український національний центр розбудови миру" Крім того, перебування зазначеного військовослужбовця у полоні держави-агресора підтверджено Міжнародним Комітетом Червоного Хреста.

Згідно відповіді на запит №33/7К-6015 від 21.06.2023, наданої об`єднаним центром з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі Безпеки України, об`єднаний центр створює і веде облік оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, та незаконно позбавлених волі осіб, здійснює координацію заходів щодо звільнення таких категорій осіб. За результатами взаємодії з державними органами, міжнародними організаціями, громадськими об`єднаннями, отримано підтверджуючу інформацію (станом на серпень 2022 року) про перебування в полоні військовослужбовця Купченка 1.1. Водночас в Об`єднаному центрі відсутні відомості про уточнене місцезнаходження та стан здоров`я зазначеного військовослужбовця. Отримати державними органами України офіційних документів (підтверджень) від російської федерації не можливо. Однак, в умовах воєнного стану, діють норми міжнародного гуманітарного права, а саме Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12.08.1949, в якій передбачено механізм отримання інформації про полонених за допомогою діяльності Національних інформаційних бюро кожної із воюючих сторін через Міжнародний комітет Червоного Хреста. Рішення про формування та затвердження пропозицій для здійснення передачі військовополонених та звільнення осіб, які перебувають у полоні у державі-агресора, та незаконно позбавлених волі осіб, приймається Координаційним штабом з питань поводження з військовополоненими, Об`єднаний центр у межах повноважень реалізує рішення Координаційного штабу.

А як зазначено у відповіді на запит №222/кш/5312 від 27.03.2024, наданій Координаційним штабом з питань поводження з військовополоненими (далі Координаційний штаб), у межах компетенції розглянуто запит НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України відносно військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та зазначили, що в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими (далі інформаційна система) містяться відомості про вищевказану особу. Разом з тим повідомляють, що до Координаційного штабу не надходила інформація від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або державних органів російської федерації про перебування вищезазначеної особи у полоні держави-агресора.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно дост.309 ЦПК України , у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи, або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі №916/3027/21).

Також, в постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) Верховний Суд зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується зпринципом диспозитивностіта, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача».

Враховуючи, що згідно відповідей на звернення ОСОБА_1 , наданих Координаційним штабом з питань поводження з військовополоненими, Державним підприємством «Український національний центр розбудови миру», об`єднаним центром з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі Безпеки України, ОСОБА_2 перебуває у російському полоні, наявність заяви дружини останнього про скасування рішення про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, суд, дослідивши письмові докази з точки зору законності, обгрунтованості приходить до висновку, що відпали правові підстави вважати ОСОБА_2 безвісно відсутнім та попереднє рішення суду слід скасувати.

Керуючись ст.45 Цивільного кодексу України, ст.ст.12, 76-81, 258, 259, 264,265, 268, 309 ЦПК України,ст.45 ЦК України, суд, -

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 ; Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про скасування рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 січня 2024 року у справі №556/3664/23 за заявою Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, ОСОБА_1 , про визнання особи безвісно відсутньою, задовольнити.

Скасувати рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 січня 2024 року у справі №556/3664/23 за заявою Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, ОСОБА_1 , про визнання особи безвісно відсутньою, яким визнано головного сержанта ОСОБА_2 - інспектора прикордонної служби 3 категорії (фахівця радіотехнічного поста) відділення технічних засобів охорони державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 - безвісно відсутнім.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Котик Л.О.

Присяжні: ОСОБА_6

ОСОБА_7 .

Учасники процесу:

Заявник:

ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 ;

Заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, 01133; Військова частина 9937;