441/47/24 2/441/271/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого, судді - Ференц О.І.,

за участю секретаря судових засідань - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок як на майно колгоспного двору, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Струс Н.Я. в інтересах позивачів 04.01.2024 звернулася до суду із позовом до Комарнівської міської ради Львівської області про визнання права власності за кожним із позивачів на 1/4 частину житлового будинку як на майно колгоспного двору, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . За свого життя склала заповіт, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_1 .. При оформленні спадщини після смерті спадкодавця було встановлено, що житловий будинок на АДРЕСА_1 має статус колгоспного двору, право власності на нього не зареєстроване, позивачі є останніми членами такого, до 15.04.1991 не втратили право на частку в його майні, оскільки більше як три роки до 15.04.1991 проживали у даному господарстві та були там зареєстровані, брали участь своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору, інші члени колгоспного двору померли. На даний час у позивачів є необхідність у визнанні права власності на вищевказаний житловий будинок, тому вони змушені звернутись із вказаним позовом до суду.

Представниця позивачів та позивачі в судове засідання не з`явились, від представниці надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі та просять його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 15.01.2024 подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав, просив розглядати справу у його відсутності.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно копій погосподарських книг АДРЕСА_2 за 1986-1995 роки та довідки виконавчого комітету Комарнівської міської ради Львівського району № 50 від 19.12.2023 в АДРЕСА_1 рахується господарство, особовий рахунок № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , 416, який належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_5 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 15 квітня 1991 членами колгоспного двору були: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (голова двору), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.31-33).

Право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 не зареєстроване (а.с.29-30).

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 6 постанови від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) - положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.123 ЦК УРСР. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990.

Таким чином позивачі у справі є останніми членами колгоспного двору і не втратили право на частку в майні цього двору.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок садибного типу на АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, позивачі є останніми членами колгоспного двору і не втратили частку в майні такого, відтак за ними слід визнати право власності на вищевказаний житловий будинок як на майно колгоспного двору в рівних частинах по 1/4 частині за кожним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 328, 392 ЦК України, ст.10, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/4 частину житлового будинку садибного типу на АДРЕСА_1 як на майно колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/4 частину житлового будинку садибного типу на АДРЕСА_1 як на майно колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 )право власності на 1/4 частину житлового будинку садибного типу на АДРЕСА_1 як на майно колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 )право власності на 1/4 частину житлового будинку садибного типу н на АДРЕСА_1 як на майно колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Головуючий Ференц О.І.