Справа № 191/3882/23
Провадження № 2/191/1032/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Костеленко Я.Ю.

за участю секретаря Омельченко К.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_2

представника відповідача- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2010. Шлюб реєструвався Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції за актовим записом №699. Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відсутність спільних інтересів та втрата почуття любові стало причиною розірвання шлюбу. Вважає, що збереження родини є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дитини. Просить розірвати шлюб.

Представником відповідача ОСОБА_3 було заявлено клопотання про надання сторонам строку для примирення, з посиланням на те, щопозовні вимоги вони не визнають, оскількисторони знаходяться в різних країнах і це унеможливлює їх спілкування.

Ухвалою суду від 20.11.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення справи та надання сторонам строку для примирення було відмовлено.

В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу. Позивач зазначила, що вони не підтримують ніяких стосунків з відповідачем з липня 2022 року. Позивач разом з дитиною через війну вимушена була виїхати за кордон. На цьому також наполягав і відповідач. Але їх стосунки зіпсувалися ще задовго до того, як вони виїхали з країни. З того часу відповідач ніяким чином не намагався відновити стосунки, він не телефонував, не цікавився їх життям , не спілкувався з дитиною. Навіть з того часу, як представник відповідача заявив про надання їм строку для примирення, відповідач на зв`язок ні з нею , ні з дитиною не виходив, відновити стосунки не намагався. Вважає, що їх родина розпалася остаточно, вона не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем та просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - ОСОБА_6 .

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом правил підсудності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18.09.2010, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 18.09.2010, актовий запис №699.

Факт наявності спільної дитини ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області.

Також, встановлено, що позивачка разом зі спільною з відповідачем дитиною у липні 2022 року виїхала за межі країни.

У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України при розірванні шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило в інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем.

Принцип добровільності шлюбу також закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Позивач наполягала та наполягає на розірванні шлюбу, зазначаючи, що збереження шлюбу між нею та відповідачем суперечитиме її інтересам та буде розцінено як примушування до шлюбу із чоловіком, до якого вона не має почуття любові та поваги.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилася, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений нею при зверненні до суду, у розмірі 1073,60 грн., у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 10-13, 76-80, 141, 259, 263-265 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити .

Розірвати шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований 18 вересня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції за актовим записом №699.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачеві ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до державного відділу реєстрації актів цивільного стану .

Повний текст рішення складений 20.02.2024

Суддя Я. Ю. Костеленко