Справа № 349/379/24
Провадження № 22-ц/4808/763/24
Головуючий у 1 інстанції Гаврилюк О. О.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на рішення Рогатинського районного суду від 28 березня 2024 року під головуванням судді Гаврилюк О.О. у м. Рогатин,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 червня 2023 року між товариством і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №468636-КС-001. Договір було підписано електронним підписом ОСОБА_1 , який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на його номер мобільного телефону, про що свідчать умови кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін.

Відповідно до умов договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 29 000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14918207 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом з урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, який має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Товариство свої зобов`язання за цим договором виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 29 000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківську карту позичальника, яка вказана ним при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті.

Боржник свої зобов`язання належним чином не виконував, частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначений у розрахунку заборгованості, чим порушив свої зобов`язання перед позичальником.

Станом на 12 лютого 2024 у ОСОБА_1 утворилася заборгованість в розмірі 118 441,72 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 29 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 89 441,72 грн.

Посилаючись на наявність у відповідача ОСОБА_1 непогашеної заборгованості перед товариством за кредитним договором, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за договором про надання кредиту в розмірі 118 441,72 грн.

Рішенням Рогатинського районного суду від 28 березня 2024 року частково задоволено позов ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість станом на 14 лютого 2024 року за договором №468636-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 26 червня 2023 року в розмірі 67 860 грн, з яких 29 000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 38 860 грн - сума прострочених платежів по процентах, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Всього на загальну суму 70 282,40 грн.

В апеляційній скарзіпредставник ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови у стягненні відсотків у розмірі 50 581,72 грн.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих і несплачених (прострочених) процентів за користування кредитом у сумі 50 581,72 грн є помилковими, оскільки такі базуються на: хибному ототожненню процентів, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до вищевказаних норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, а також помилковому сприйняттю норм права та існуючої судової практики щодо можливості суду зменшувати розмір процентів за кредитним договором, які нараховуються протягом строку кредитування.

Обов`язок сплати процентів по кредиту, порядок нарахування процентів та їх фіксований розмір передбачені умовами договору про надання кредиту, що був укладений між позивачем та відповідачем. При цьому, в оскаржуваному рішення суд першої інстанції зробив висновок, що договір є укладеним та чинним. Норми законодавства в сукупності чітко та однозначно передбачають право позивача як кредитодавця на законне отримання доходу за кредитним договором у вигляді процентів за користування кредитними коштами протягом дії строку кредитування.

Судом першої інстанції не було досліджено умови договору про надання кредиту належним чином та не було враховано, що відповідно до п.2.4 договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000%, фіксована, знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14918207%, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Відповідно до п.3.2.2. сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору.

При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку№1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.

Також у відповідності до п. 5.6 Правил надання споживчів кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», які є невід`ємною частиною договору про надання кредиту, в разі надходження платежу від позичальника, що перевищує розмір періодичного платежу, визначеного графіком платежів, кредитодавець зараховує кошти в наступний період відповідно до графіку платежів.

Перший плановий платіж мав бути здійснений 10.07.2023 у сумі 6 280,00 грн, але не був здійснений, а було сплачено лише 2 000,00 грн 12.07.2023. Таким чином, було порушено графік платежів, а отже прострочення кредиту почалось з 11.07.2023, а після спливу 7 (семи) днів - починаючи з 18.07.2023 почалось нарахування процентів по стандартній процентній ставці - 2,00000000%.

З розрахунку заборгованості, що був наданий разом із позовною заявою, вбачається, що проценти нараховувались по зниженій ставці за період з 26.06.2023 по 17.07.2023 включно.

Починаючи з 18.07.2023 по 11.12.2023 року включно проценти нараховувались по стандартній процентній ставці - 2,00000000%.

Відповідачем встановлений графік погашення заборгованості не виконувався належним чином, у наслідок чого починаючи з восьмого дня прострочення першого планового платежу почалось нарахування процентів за стандартною ставкою - 2,00000000%, а саме з 18.07.2023 по 11.12.2023 включно і після 11.12.2023 не нараховувались (не збільшувались).

Таким чином, проценти за користування кредитом у загальній сумі 89 441,72 грн. включають в себе нараховані за зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,14918207%. - у сумі 5 331,72 грн та нараховані за стандартною процентною ставкою 2,00000000%. - у сумі 84 110,00 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору повністю відповідає умовам договору та вимогам законодавства.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі лише 38 860 грн, на зазначені умови договору уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову в цій частині, у зв`язку з чим рішення в оскаржуваній частині підлягає зміні.

Посилання суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 є помилковим та некоректним, оскільки у цій справі проценти користування кредитом не нараховувались після закінчення строку дії кредитного договору та не заявлялись до стягнення, що підтверджується матеріалами справи.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції щодо відмови у стягненні відсотків, тобто стягнути додатково 50 581,72 грн відсотків, та ухвалити в цій частині нове рішення, згідно з яким стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства грошову суму в розмірі 50 581,72 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими (простроченими) процентами за користування кредитом згідно договору про надання кредиту №468636-КС-001 від 26.06.2023, а в решті рішення залишити без змін.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, ураховуючи таке.

Відповідно до ч. 1, 2, 3-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що відповідно до договору №468636-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 26.06.2023 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали цей договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Вказаний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту та паперовими копіями з текстів пропозиції (оферти) укласти договір, прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) укласти договір та договору № 468636-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 26.06.2023, анкети клієнта, а також паспорта споживчого кредиту, яким проінформовано позичальницю про його умови, що підписані відповідачкою електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

Як зазначено позивачем, відповідач ОСОБА_1 при здійсненні реєстрації на сайті в особистому кабінеті зазначив такі особисті дані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання с.Васючин Рогатинський район Івано-Франківська область, сума бажаного кредиту 29 000,00 грн, дата отримання кредиту 26.06.2023, фінансовий номер телефона позичальника НОМЕР_2 , номер банківської картки для перерахунку коштів НОМЕР_3 , що підтверджується даними з анкети клієнта (витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи- https://my.bizpozyka.com/) від 16.02.2024.

Позивачем також долучено візуальну форму послідовності дій клієнта ОСОБА_1 щодо укладення електронного договору про надання кредиту 468636-КС-001 від 26.06.2023 в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www. bizpozyka.com, згідно з якою ОСОБА_1 , використовуючи номер телефона ідентифікувався в ІТС та здійснив вхід в особистий кабінет. Товариство перевірило статус клієнта. ОСОБА_1 надав всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції. Натомість банк надав клієнту в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. Клієнт ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором НОМЕР_4 . Товариство сформувало шаблон оферти, яку розмістило клієнту в ІТС, та відправило смс-повідомлення на номер телефону клієнта одноразовий ідентифікатр НОМЕР_4 . Клієнт ознайомився з офертою та прийняв її умови, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-6484. Після укладення договору Товариство направило клієнту підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, а також відправило йому документи на електронну пошту. Підписаний договір та Правила кредитування відображено в особистому кабінеті клієнта.

На підтвердження здійснення вищевказаних послідовностей, позивач долучив до матеріалів позову паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що ОСОБА_1 26.06.2023 ознайомлено з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, що були надані, виходячи з обраних ним умов кредитування, а також які наслідки можуть настати в разі невиконання ним своїх зобов`язань, а також умови пропозиції (оферти) та прийняття (акцепту) пропозиції укласти договір №468636-КС-001 про надання кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, до укладення договору відповідач самостійно ознайомився з інформацією про умови кредитування, розміщеній на сайті позивача за посиланням: https://my.bizpozyka.com/, після чого заповнив заявку, тим самим зареєструвався і створив Особистий кабінет.

Під час реєстрації та вході в Особистий кабінет позичальника при укладенні договору відповідачем було використано фінансовий номер телефону НОМЕР_2 та електронну пошту , що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору та даними з анкети клієнта.

З візуальної послідовності укладення договору також вбачається, що 26 червня 2023 року клієнт, використовуючи номер телефону НОМЕР_2 , зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Одноразовий ідентифікатор UA-6484 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_2 , який він вказував при реєстрації на сайті. Саме на цей номер телефону НОМЕР_2 був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор, яким був підписаний кредитний договір, що підтверджується як візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору, так і безпосередньо змістом зазначеного кредитного договору, в якому також відображується зазначений одноразовий ідентифікатор UA-6484.

Таким чином, кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 26.06.2023 шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-6484 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі за посиланням: https://my.bizpozyka.com, відправленого відповідачу на його номер телефону НОМЕР_2 .

Згідно з умовами договору про надання кредиту кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 29 000 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів (п. 2.1): строк кредиту 24 тижні (п. 2.3); стандартна процентна ставка - фіксована, в день 2,00000000, знижена процентна ставка за кредитом в день 1,14918207, фіксована (п. 2.4); комісія за надання кредиту 4 350 грн (п. 2.5); загальний розмір наданого кредиту - 29 000 грн (п. 2.6); термін дії договору - до 11 грудня 2023 року (п. 2.7); орієнтована загальна вартість кредиту - 75 360 грн (п. 2.8); орієнтовна реальна процентна ставка - 9,14013 процентів (п. 2.9); дата повернення кредиту - 11 грудня 2023 року (п. 2.11).

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом із врахуванням дня видачі кредита та дня повернення кредита згідно графіку платежів (п. 2).

У договорі відображено графік платежів (п. 3). Договір про надання кредиту підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA - 6484.

Згідно з п. 3.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору.

Відповідно до умов п. 3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.

Порядок і умови надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», дії, що передують його укладенню, визначені у Правилах надання споживчих кредитів, затверджених наказом директора ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» від 22.06.2022.

Відповідно до інформаційної довідки №422/02 від 19.02.2024, виданої ТОВ «Платежі онлайн» юридичною особою ТОВ «БІЗПОЗИКА» 26.06.2023 перераховано кошти в сумі 29 000,00 грн. ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 згідно кредитного договору №468636-КС-001 від 26.06.2023 на платіжну карту НОМЕР_5 . Код авторизації 298689.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість позичальника за кредитним договором №468636-КС-001 станом на 14.02.2024 становить 118 441,72 грн, з яких: 29 000 грн заборгованість за кредитом, 89 441,72 грн - заборгованість за відсотками. У розрахунку зазначено про оплату ОСОБА_1 коштів в сумі 7 500 грн, з яких 3 150,00 грн зараховано на погашення відсотків, 4 350,00 на погашення комісії.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначено Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (надалі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронна комерція - це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 2, 4 ст. 8 Закону № 675-VIII покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що законом передбачено три різні способи акцепту пропозиції на укладення електронного договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Згідно ст. 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.

Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, між сторонами вказаних договорів (позики та кредитних договорів) було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені ними в електронній формі з використанням електронних підписів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України.

Згідно приписів статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Тому нарахування позивачем за кредитним договором відсотків за кредитом після закінчення строку дії договору є неправомірним та з відповідача слід стягнути на користь позивача 29 000 грн заборгованості за кредитним договором і 38 860 грн (42 010 (нараховані відсотки за період з 26 червня 2023 року по 11 грудня 2023 року) - 3 150 (сплачені позичальником 12 липня 2023 року і 14 серпня 2023 року) = 38 860) заборгованості за несплаченими відсотками.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, що за правочином кредитування нарахування відсотків здійснювалося поза межами встановлених строків кредитування, ураховуючи таке.

ТОВ «Бізнес Позика», заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просило у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Судом встановлено, що позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми, окрім як сплати 12.07.2023 2 000 грн відсотків за користування кредитом, 12.08.2023 1 000 грн комісії, 15.08.2023 коштів в сумі 4 500 грн, з яких 1 150 грн відсотків за користування кредитом та 3 350 грн комісії, тим самим порушив встановлений графік обов`язкових платежів.

Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини укладення договору та визначившись з характером спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених ним умовах фінансового кредиту та невиконання останнім свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідно до умов укладеного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, внаслідок чого виникає прострочка за кредитом більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою (в день 1,14918207%) втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (в день 2,00000000%). При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, та до закінчення терміну дії договору.

Включення до тексту кредитного договору умов про сплату відповідачем процентів за користування кредитом, а також нарахування позивачем цих процентів та витребування їх від відповідача, в тому числі і за ставкою як зниженою так і стандартною, є законним та обґрунтованим, оскільки базується на чинних нормах спеціального законодавства України.

Неправильне тлумачення судом першої інстанції умов кредитного договору призвело до необґрунтованої відмови у стягненні в повному обсязі нарахованих процентів за користування кредитом.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, які нараховані у межах строку дії договору, який був установлений умовами договору та закінчувався 11.12.2023, у зв`язку з його невиконанням належним чином, внаслідок чого починаючи з восьмого дня прострочення першого планового платежу почалося нарахування процентів за стандартною ставкою - 2,00000000%, а саме з 18.07.2023 по 11.12.2023 включно і після 11.12.2023 такі проценти не нараховувались (не збільшувались).

Таким чином, проценти за користування кредитом у загальній сумі 89 441,72 грн. включають в себе нараховані за зниженою процентною ставкою 1,14918207%. - у сумі 5 331,72 грн та нараховані за стандартною процентною ставкою 2,00000000%. - у сумі 84 110,00 грн.

За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору повністю відповідає умовам договору та вимогам законодавства, відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 89 441,72 грн.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 38 860 грн, виходячи із зниженої процентної ставки, на зазначене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про нарахування процентів поза строком кредитування, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за процентами за кредитним договором №468636-КС-001 від 26.06.2023 зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, що є підставою для зміни рішення в цій частині і стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 89 441,72 грн.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 вказаної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи стягнення з відповідача на користь позивача судом першої інстанції в повному обсязі судових витрат, які полягають у сплаті судового збору та понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, відсутня необхідність у зміні розподілу судових витрат.

Разом з тим, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 1 551,55 грн.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити частково.

Рішення Рогатинського районного суду від 28 березня 2024 року в оскаржуваній позивачем частині стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором №468636-КС-001 змінити.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за простроченими платежами по процентах станом на 14 лютого 2024 року за договором про надання кредиту №468636-КС-001 від 26 червня 2023 року в розмірі 89 441,72 (вісімдесят дев`ять тисяч чотириста сорок одна грн. 72 коп.) грн.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми прострочених платежів по тілу кредитута розподілу судових витрат залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір в розмірі 1 551,55 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2024 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук О.О. Томин