Справа № 2/1522/8661/11
Провадження №2-др/522/109/24
15 серпня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
за участю секретаря Міщенко О.В.,
розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі №2/1522/8661/11 за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,
Представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Приморського районного суду м. Одеса 05.07.2024 року подано заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».
В обґрунтування заяви вказано, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2024 року по справі №2/1522/8661/11 задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».
09 липня 2024 року до суду від представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича адвоката Кусого А.В. надійшов відзив, в якому просив відмовити в задоволенні заяви.
Водночас, в період з 08 липня 2024 року по 02 серпня 2024 року суддя Приморського районного суду міста Одеси Шенцева О.П. перебувала у щорічній основній відпустці.
15 серпня 2024 року ОСОБА_1 надала заяву про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши заяви, суд приходить до наступного.
Відповідно ч. 1 ст.270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно Акту наданих послуг за договором про надання правничої допомоги №10/01/2024 року від 10.01.2024 року, сукупний розмір витрат на правничу допомогу становить 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень, та складається:
Формування, скерування клопотань до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Вартість послуги 1000,00 грн.
Ознайомлення та фотофіксація матеріалів виконавчого провадження №74870909 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/1522/8661/11. Вартість послуги 4500,0 грн.
Формування та подання до Приморського районного суду м. Одеси у справі 2/1522/8661/11 процесуальних заяв, клопотань, заперечень. Вартість послуги 4500,00 грн.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382дс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня2014р. у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Барк шевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від, 28 листопада2002р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19), постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.02.2021 р. № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 р. № 753/1203/18.
З огляду на предмет, справа № 2/1522/8661/11 не підпадає під ознаки складної справи.
Відповідно до статті 452ЦПК України, передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі №2/1522/8661/11 за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити частково.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: