Справа № 463/2850/24
Провадження № 2/463/1031/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання: Онишкевича О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

адвокат Грошев І.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру серії ВС №1247212 від 29 лютого 2024 року, звернувся до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. номер 36055 від 22 травня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 23012 грн., а також про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Позов мотивує тим, що позивачу ОСОБА_1 при намірі реалізувати належне йому нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , стало відомо про те, що в Єдиному реєстрі боржників містяться записи про те, що він є боржником у виконавчому провадженні 66908677, відкритому приватним виконавцем Пиць А.А на підставі документу, що видав приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. У відповідності до матеріалів виконавчого провадження № 66908677 в оскаржуваному виконавчому написі за реєстровим номером 36055 від 22 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. зазначено, що між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нібито було укладено кредитний договір № 516636218 від 20 вересня 2020 року, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №109 від 24 листопада 2020 року, право вимоги за якими перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» , на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 5 серпня 2020 року та реєстру прав вимоги № 5 від 16 квітня 2021 року. Згідно з оскаржуваним виконавчим написом загальна сума заборгованості становить 23012 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7600 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 14212 грн., плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом - 1200 грн. Представник позивача стверджує, що такий договір позивачем не укладався, жодних документів, пов`язаних з укладенням кредитного договору ним не підписувалось, про існування нібито кредитних зобов`язань позивачу стало відомо виключно після виявлення факту наявності виконавчого провадження. Зазначає, що 22 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», звернулось до приватного виконавця Пиць А.А. із заявою про примусове виконання виконавчого напису № 36055 виданого 22 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., та постановою приватного виконавця від 23 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження за номером 66908677 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 23012 грн. Також приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. у вказаному виконавчому провадженні винесено постанови: 23 вересня 2021 року про стягнення з боржника основної винагороди, 23 вересня 2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, 29 жовтня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, 29 жовтня 2021 року - про визначення розміру додаткових втрат виконавчого провадження. Позивач зазначає, що він не перебував у фінансових або/та кредитних відносинах з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс», та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», будь-яких договорів з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позивач не укладав та не отримував від них жодних вимог, розрахунків, претензій, листів про заборгованість тощо. При цьому вказує, що 18 вересня 2020 року в позивача таємно викрали ряд його майна, в тому числі мобільний телефон та паспорт громадянина України на його ім`я, за заявою позивача 19 вересня 2020 року підрозділом дізнання Личаківського відділу поліції головного управління Національної поліції у Львівській області було внесено відомості до ЄРДР про кримінальне провадження номер 0000311 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Позивач посилається на положення Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, щодо порядку вчиненні виконавчого напису нотаріусом та звертає увагу на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2016 року скасовано та визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Зазначає, що законодавчо визначені умови вчинення виконавчих написів зобов`язують стягувачів надати нотаріусу виключно документи, які підтверджують безспірність цієї заборгованості і які передбачені відповідним Переліком, затвердженим постановою КМУ, і зокрема, постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172, до 26 листопада 2014 року серед документів, які підтверджують безспірність заборгованості були, серед іншого, нотаріально посвідчені угоди, до спірних правовідносин мають застосовуватись положення Переліку до внесення змін і які не передбачають кредитних договорів документами, які підтверджують безспірність заборгованості, крім випадку, якщо такий кредитний договір посвідчено нотаріально, оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Звертає увагу на те, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що нотаріусу не надавалися оригінал нотаріального посвідченого договору кредиту, а тому документи які були надані нотаріусу кредитором не можна визнати такими, щоб підтверджували спірність заборгованості боржника. Укладений між товариством та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначає, що висновки аналогічного змісту висловлені Верховним Судом під час розгляду цивільної справи №172/1652/18 у постанові від 21 жовтня 2020 року. Відтак вважає, що немає необхідності досліджувати питання про те, чи був сам розмір заборгованості безспірним, оскільки незалежно від наявності спору нотаріус не вправі був вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчувався. При цьому стверджує, що позивач взагалі не укладав жодних договорів та не брав кредитів, на підставі вкрадених документів, мобільного телефону шахраями можливо було вчинено кримінальні дії та отримано кредити від імені позивача, що не було перевірено приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, будь-яких вимог про усунення порушення кредитних зобов`язань від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позивач не отримував, а відтак вони не могли бути надані нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення та недотримання при вчиненні виконавчого напису умов щодо подання стягувачів документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, вчинюючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.

Матеріали позову були подані до Личаківського районного суду м. Львова 2 квітня 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 3 квітня 2024 року позовну заяву було залишено судом без руху та повідомлено представника позивача ОСОБА_2 про обов`язок зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 14 ЦПК України.

9 квітня 2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про усунення недоліків, якою на виконання вказаної вище ухвали надано інформацію про наявність у нього зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС.

Ухвалою суду від 9 квітня 2024 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито у ній провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в ній матеріалами. При цьому даною ухвалою відповідачу було визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення такої для подання відзиву на позовну заяву, копію якого одночасно з надісланням (наданням) до суду разом з доданими до нього документами відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. Також ухвалою було встановлено третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання письмових пояснень щодо позову.

Копію вказаної вище ухвали, а також копію позовної заяви з додатками наступного дня - 10 квітня 2024 року було скеровано сторонам для відома засобами поштового зв`язку, а також скеровано копію ухвали на офіційні електронні адреси учасників в системі ЄСІТС. Відповідно до наявних в матеріалах справи довідок про доставку електронних листів представник позивача ОСОБА_2 та третя особа приватний виконавець Пиць А.А. отримали копію ухвали про відкриття провадження 10 квітня 2024 року. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення, що повернулось до суду 18 квітня 2024 року поштове відправлення було отримано 15 квітня 2024 року представником відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а згідно рекомендованим повідомленням про вручення, що повернулось 24 квітня 2024 року, таке було отримано третьою особою приватним виконавцем Пиць А.А. 22 квітня 2024 року.

З врахуванням положень ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд даної справи по суті розпочався 10 травня 2024 року, такий здійснюється судом з врахуванням вихідних днів та терміну перебування головуючого судді на навчанні з 13 травня 2024 року до 17 травня 2024 року включно.

Знаведеного вище вбачається, що учасники справи повідомлені про розгляд такої належним чином, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подали. При цьому станом на 20 травня 2024 року строк для подання відповідачем відзиву на позов сплив, а також сплив строк для подання третьою особою письмових пояснень щодо позову, клопотання про надання додаткового часу для подання таких останніми до суду не подавалось.

За таких обставин, відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 279 ЦПК України суд вважає за можливе завершити розгляд справи та ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Судом встановлено, що 20 вересня 2020 року позивачем ОСОБА_1 було укладено з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір №516636218, згідно з яким товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 7600 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, кредит надавався строком на 30 (тридцять) днів. З долученої копії договору та додатків до такого графіку розрахунків, вбачається, що договір було укладено в електронній формі шляхом підписання такого ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, нотаріально договір не посвідчувався (а.с. 11-15).

Водночас з довідки №8604/3920 від 21 вересня 2020 року, виданої Личаківським ВП ГУ Національної поліції у Львівській області вбачається, що 19 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до даного відділу поліції з заявою сіро те, що 18 вересня 2020 року період часу з 22:30 до 23:45 знайома перебуваючи разом з ним у його квартирі АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, викрала його барсетку чорного кольору, в якій знаходився гаманець з грошовими коштами в сумі 8000 грн., мобільний телефон «Самсунг А7» вартістю 7500 грн., та паспорт громадянина України на його ім`я (а.с. 29).

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 вересня 2020 року вбачається, що 19 вересня 2020 року відомості за вказаною заявою було внесено до реєстру за №0000311 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 28).

22 травня 2021 року за заявою ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київського МНО Грисюк О.В. буловчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером № 36055, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 23012 грн.

Згідно представленої позивачем та долученої до матеріалів справи копії виконавчого напису від 22 травня 2021 року № 36055 встановлено, що таким було вирішено стягнути з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором 516636218 від 20 вересня 2020 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №109 від 24 листопада 2020 року є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 5 серпня 2020 року, реєстру прав вимоги №5 від 16 квітня 2021 року є стягувач ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором 516636218 від 20 вересня 2020 року. Строк платежу за кредитним договором 516636218 від 20 вересня 2020 року настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 16 квітня 2021 року по 12 травня 2021 року. Сума заборгованості складає 21812 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7600 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 14212 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1200 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 23012 грн. (а.с. 10).

22 вересня 2021 року до приватного виконавця виконавчого округу Львівської областіПиця А.А. надійшла заява ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» про примусове виконання вказаного вище виконавчого напису (а.с. 16).

Відтак на підставі оспорюваного виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київського МНО Грисюк О.В. 22 травня 2021 року та зареєстрованого за № 36055 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської областіПиць А.А. було розпочато виконавче провадження №66908677, про що 23 вересня 2021винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 17-18). Того ж дня виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 19-20) та про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 26-27).

Звертаючись до суду з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач обґрунтовує мотивованість та підставність заявлення такої тим, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом всупереч вимогам чинного законодавства та з порушення процедури вчинення такого.

Оцінюючи вказані покликання сторони позивача на предмет їх відповідності обставинам справи та вимогам чинного законодавства суд виходить з наступного.

У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

У відповідності до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 6 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18), сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Частиною ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так у відповідності до правового висновку, висловленого у п. 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Водночас позивач стверджує, що такої вимоги не отримував та жодного нотаріально посвідченого кредитного договору не укладав.

З наявної в матеріалах справи копії оспорюваного виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київського МНО Грисюк О.В. 22 травня 2021 року та зареєстрованого за № 36055 вбачається, що такий було видано нотаріусом зокрема на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зазначений пункт - «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» передбачає документи, що додаються для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

При цьому як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема щодо доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, в зазначеній частині втратила чинність 22 лютого 2017 року з набранням законної сили вказаною вище постановою Київського апеляційного адміністративного суду. Оскільки постанову № 662 в судовому порядку визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2 Переліку, то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Верховний Суд у вказаній постанові прийшов до висновку, що вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису керуючись пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною є підставою для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Вказав, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відтак з наведеного вбачається, що вчиняючи 22 травня 2021 року виконавчий напис №29086 приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київського МНО Грисюк О.В. неправомірно керувалась пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

При цьому стороною відповідача не представлено суду доказів того, що позивачу було скеровано письмове повідомлення про відступлення йому права грошової вимоги за кредитним договором з вказаною в оспорюваному виконавчому написі величиною грошової вимоги, яка підлягає виконанню. А також стороною відповідача не представлено суду відомостей на підтвердження того, що позивачу (боржнику) було надіслано письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, а відтак в цій частині суд надає віри покликанням позивача, зазначеним у позовній заяві про те, що такої вимоги позивач не отримував.

Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлений позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим та підставним, а відтак підлягає задоволенню.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені стороною позивача у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Ухвалюючи рішення у справі суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання судових витрат. Так згідно з ч.ч. 1, 2 вказаної статті Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до переконання про задоволення позову, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1211,2 грн., сплата якого підтверджується квитанцією від 29 березня 2024 року (а.с. 9).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81-83, 133, 137, 141, 247, 263-265, 268, 274, 279, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 18, 177, 202, 509, 1212 ЦК України, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни №36055 від 22 травня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 23 012 (двадцяти трьох тисяч дванадцяти) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211(однієї тисячі двісті одинадцяти) гривень 20 (двадцяти) копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», місцезнаходження: 02094, м. Київ, б-р Верховної Ради, 34, офіс 511, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42254696.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Львова Пиць Андрій Андрійович, місцезнаходження: 73026, м. Львів, вул. Янева В., 23, під`їзд, 1, офіс 1.

Суддя: Стрепко Н.Л.