№ 2/688/205/24
Ухвала

20 лютого 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючої - судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Зінченка Д.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюхи Олександра Віталійовича про встановлення факту батьківства,

встановив:

У провадженні Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюхи Олександра Віталійовича про встановлення факту батьківства.

Представник позивача у підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, підтримала подане клопотання про призначення судової посмертної молекулярно-генетичної експертизи, на визначення якої поставивши питання: чи є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування клопотання покликається на те, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Для забезпечення проведення експертизи просила провести ексгумацію трупа ОСОБА_4 , похованого в с. Вереси Житомирської міської територіальної громади. Судову експертизу слід доручити Державному НДЕКЦ МВС України.

Відповідач ОСОБА_1 проти клопотання заперечив, оскільки не погоджується на ексгумацію трупа свого рідного брата ОСОБА_4 .

Представник відповідача заперечив проти клопотання, посилаючись на те, що позивачем взагалі не надано будь-яких інших доказів батьківства ОСОБА_4 щодо дитини, а тому заявлене клопотання є передчасним. Крім того, заявив клопотання про витребування спадкової справи для встановлення кола осіб, які беруть участь в справі.

Відповідач ОСОБА_4 та третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюха О.В. у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Заслухавши думку відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України).

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України).

Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини 1 та пункту 2 частини 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема висновками експертів.

За змістом частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Нормами частини 1 та 2 статті 298 ЦК України передбачено, що кожен зобов`язаний шанобливо ставитися до тіла людини, яка померла. Кожен зобов`язаний шанобливо ставитися до місця поховання людини.

Відповідно до приписів частини 1, 4 та 5 статті 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу» усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Дії щодо тіла померлого повинні здійснюватися в повній відповідності з волевиявленням померлого, якщо не виникли обставини, за яких виконання волевиявлення померлого неможливе. У разі відсутності відповідного волевиявлення померлого вилучення у нього анатомічних матеріалів для трансплантації та/або виготовлення біоімплантатів здійснюється відповідно до закону.

Зважаючи на вимоги частини 4 статті 10 ЦПК України, суд враховує положення Європейської конвенції з прав людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з положеннями статті 8 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до висновку Європейського суду з прав людини, висловленого у рішенні в справі «Сольська і Рибицька проти Польщі», заява №30491/17, у випадках ексгумації трупів, необхідно відшукувати механізми поєднання публічних інтересів держави з правами близьких і родичів. Право на повагу до приватного й сімейного життя поширюється й на випадки залишення в спокої тіла людини, яка померла.

Суд зазначає, що кожна людина має право на встановлення свого походження, реалізовуючи, тим самим, свій життєвий інтерес, який полягає в отриманні правдивої інформації, котра може допомогти встановити факт, що торкається важливого аспекту її особистої ідентичності, а саме: біологічного походження (батьківства). На сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини.

Водночас суд звертає увагу на те, що вилучення біологічного матеріалу, необхідного для проведення відповідної експертизи, у особи, яка померла та похована, може проводитися за наявності волевиявлення (незаперечення) про таке цієї особи за життя або за відсутності такого волевиявлення з дозволу членів сім`ї або близьких родичів.

Необхідність отримання дозволу членів сім`ї або близьких родичів на ексгумацію тіла померлого з метою відібрання необхідних біологічних зразків випливає з системного аналізу норм статті 3 Конституції України, статті 298 ЦК України, статті 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу», у сукупності з положеннями статті 8 Європейської конвенції з прав людини та практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї норми.

Суд зазначає, що відповідач ОСОБА_1 , який є рідним братом ОСОБА_4 , категорично заперечив проти проведення ексгумації тіла останнього та не надав свого дозволу на це, про що ствердив у судовому засіданні. Інформація про наявність довзолу на це інших близьких родичів у матеріалах справи відсутня.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що за відсутності необхідного біологічного матеріалу (зразків) ОСОБА_4 або дозволу його близьких родичів на проведення ексгумації тіла останнього з метою отримання відповідних зразків, проведення судової молекулярно-генетичної експертизи для встановлення батьківства є неможливим, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року у справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це».

Отже, висновок судової молекулярно-генетичної експертизи у справах про встановлення батьківства є лише одним із засобів доказування, який підлягає оцінці у сукупності із іншими доказами у справі. У разі відсутності висновку судової молекулярно-генетичної експертизи не виключається встановлення батьківства на підставі інших доказів (Постанова ВС від 24.01.2024 у справі №367/4662/22).

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку підготовче судове засідання відкласти та надати можливість позивачу зібрати та подати суду докази в обґрунтування позовних вимог як альтернативні джерела доказування генетичного походження (листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини; довідки з навчального закладу дитини; довідки з лікувального закладу; довідки про спільне проживання тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Враховуючи те, що документи, які просить витребувати представник відповідача, є письмовими доказами у справі та він не може самостійно їх подати суду, суд дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити, витребувати спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , яка заведена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюхою О.В.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 84, 103, 260 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової посмертної молекулярно-генетичної експертизи відмовити.

Підготовче судове засідання відкласти на 25 березня 2024 року на 10 годину 00 хвилин; повідомити учасників справи.

Клопотання представника відповідача про витребування доказів задовольнити.

Витребувати у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюхи Олександра Віталійовича належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначені докази необхідно подати на адресу суду в строк до 25.03.2024 року.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Алла ЦІДИК