Справа № 643/4862/24
Провадження № 2/643/2805/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого-судді: Афанасьєва В.О., розглянувши у приміщенні Московського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 03.04.2021 року о 10 год. 06 хв. в м. Харків, вул. Полтавський шлях, 115 водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ Ніссан д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем Ауді д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобілі механічно пошкоджено, заподіяно матеріальну шкоду. Крім того водій ОСОБА_1 з невідомих причин залишив місця події.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.05.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Ніссан д.н.з. НОМЕР_1 , відповідача у справі була застрахована в ТДВ «Страхова група «Оберіг» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЕР - 201620197.

Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Ауді д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з урахуванням ПДВ, склала 49753 грн. 81 коп.

Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 07.07.2021 між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 49753 грн. 81 коп.

07.07.2021 страхове відшкодування в розмірі 49753 грн. 81 грн. було виплачено потерпілому.

Таким чином, у ТДВ «СК «Оберіг» виникло право вимоги до відповідача в розмірі виплаченого страхового відшкодування на підставі ст. 38 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів».

21.11.2023 відповідачу було направлено вимогу про виплату коштів, проте станом на дату подання позову кошти не сплачені. Тому відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за період з 29.11.2023 по 08.05.2024.

В зв`язку з вищезазначеним, просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 49753,81 грн., інфляційні втрати в розмірі 951,86 грн., пеню в розмірі 6543,85 грн., 3% річних в розмірі 661,03 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7300 грн.

Ухвалою суду 14.05.2024 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України.

Проте, відповідачем письмовий відзив не подано.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

03.04.2021 року о 10 год. 06 хв. в м. Харків, вул. Полтавський шлях, 115 водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ Ніссан д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем Ауді д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобілі механічно пошкоджено, заподіяно матеріальну шкоду. Крім того водій ОСОБА_1 з невідомих причин залишив місця події.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова (справа № 639/2342/21) відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Ніссан д.н.з. НОМЕР_1 , відповідача у справі була застрахована в ТДВ «Страхова група «Оберіг» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЕР - 201620197.

Згідно з ремонтною калькуляцією від 21.09.2020 №4185-А вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Ауді д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з урахуванням ПДВ, склала 49753 грн. 81 коп.

Власник пошкодженого транспортного засобу Ауді д.н.з. НОМЕР_2 , 07.07.2021 звернувся до ТДВ «Страхова група «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування.

12.10.2021 ТДВ «СГ «Оберіг» страховим актом №28037/1 від 12.10.2021 затвердило розрахунок страхового відшкодування в розмірі 49753,81 грн. та згідно платіжним дорученням №1514 від 13.10.2021 року виплатило страхове відшкодування згідно страхового акту №28037/1 від 12.10.2021.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.п. в) п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що позивач в повному обсязі виплатив власнику пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась за участю та з вини відповідача ОСОБА_1 , який залишив місце ДТП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 49753,81 грн підлягає задоволенню.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України).

Також суд зазначає, що за ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Так на підставі розрахунків представника позивача з 3% річних та інфляційних витрат, проведених відповідно до ст. 625 ЦК, які були перевірені судом, за період прострочення погашення заборгованості відповідача перед ТДВ «СГ «Оберіг» в сумі 49753,81 грн. за період з 29 листопада 2023 року по 08 травня 2024 року включно вбачається, що ОСОБА_1 заборгував позивачу також з 3% річних 661,03 грн. та з інфляційних втрат 951,86 грн., які відповідно повинні бути стягнуті з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «Оберіг».

Натомість, суд не може погодитись із нарахуванням представниками позивача відповідачу боргу з пені в сумі 6543,85 грн., за період з 29 листопада 2023 року по 08 травня 2024 року включно, оскільки положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Цивільного кодексу України та умовами договору страхування, укладеного між сторонами, не передбачено право страховика нараховувати страхувальнику пеню за порушення строків виплати в порядку регресу страхової суми, оскільки за п. 36.5 ст. 36 Закону право на отримання пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення їй виплати страхового відшкодування з вини страховика має саме особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, а не страховик.

Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТДВ «СГ «Оберіг» зі сплати судового збору відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 2148,67 грн. ((49753,81 + 951,86 + 661,03) / 57910,55 х 2422,40 = 2148,67).

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7300 грн. підтверджуються: договором від 3 травня 2024 року між ТДВ «СГ «Оберіг» та адвокатом Стецюра О.В., де визначено розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7300 грн., розрахунком витрат на правничу допомогу та актом про надання правової допомоги на суму 7300 грн. від 09.05.2024 року щодо надання послуг з подання позову від імені позивача до ОСОБА_1 , а також свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 .

При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості.

Враховуючи, що суд частково задовольнив позовні вимоги ТДВ «СГ «Оберіг», то витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7300 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 5295,72 грн. ((49753,81 + 951,86 + 661,03) / 57910,55 х 7300 = 6475,10).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» кошти у розмірі:

51366 (п`ятдесят одна тисяча триста шістдесят шість) гривень 70 копійки - сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу;

6475 (шість тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 10 копійок - витрат на професійну правничу допомогу;

2148 (дві тисячі сто сорок вісім) грн 67 копійок - сплаченого судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», код. , адреса місцезнаходження: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В.О. Афанасьєв