Справа № 296/17/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

24 січня 2024 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із заявою про видачу судового наказу, відповідно до змісту якої просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, РНОКПП НОМЕР_1 , аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи на відповідність вимогам ст.ст.161-165 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд звертає увагу, що в порушення вимог ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу заявницею ОСОБА_1 не додано доказів на підтвердження обставин щодо перебування дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на її утриманні. При цьому, додана до поданої заяви довідка №590 від 06.12.2023 таким доказом не є, оскільки в ній містяться відомості лише щодо складу сім`ї заявниці, до якої також належить боржник ОСОБА_2 .

Крім того, до поданої заяви про видачу судового наказу заявницею не додано копії всіх додатків до неї для боржника ОСОБА_2 , про що працівниками Корольовського районного суду м.Житомира складено акт про втрату документів.

Пунктом першим частини першої статті 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Положеннями частини другої статті 165 ЦПК України закріплено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Оскільки подана ОСОБА_1 заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам статті 163 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні.

Керуючись статтями 160-167, 259-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

постановив:

У видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів за заявою ОСОБА_5 - відмовити.

Відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 24 січня 2024 року.

Суддя М. В. Петровська