ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/811/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/6549/22 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.
секретарНовицька Н.О.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Кураси С.А. на додаткову ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 23.02.2024 (повний текст складено 07.03.2024, суддя в суді першої інстанції Демчик Р.В.) про залишення без задоволення заяви представника ОСОБА_2 адвоката Кураси С.А. про винесення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , про визнання права власності на частину земельної ділянки та на систему водопостачання і водовідведення, наявну в домоволодінні, а також усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, системою водопостачання і відведення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом у даній справі про визнання права власності на частину земельної ділянки, права власності на збудовану в домоволодінні систему водопостачання і водовідведення (каналізацію) та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, системою водопостачання і відведення (каналізацією).

За заявою представника позивача ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 08.02.2024 позовну заяву у справі залишено без розгляду.

16.02.2024 до суду надійшла заява представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 адвоката Кураси С.А. про винесення додаткового рішення, якою він просить стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9730 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 23.02.2024 (в редакції ухвали від 21.03.2024 про виправлення описки) у задоволенні вказаної заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено з посиланням на відсутність правових підстав для компенсації третій особі судових витрат, понесених при розгляді справи.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 адвокат Кураса С.А. подав 27.03.2024 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення та відшкодування судових витрат. Указує, що необґрунтованість дій позивача у справі встановлено ухвалою суду від 23.02.2024, яка набрала законної сили. Частина 9 та 12 статті 141 ЦПК України судові витрати третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в разі необґрунтованих дій позивача у справі покладаються на останнього, чому суд першої інстанції належної уваги не надав.

Відзиву не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на розгляді в Придніпровському районному суді міста Черкаси перебувала справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , про визнання права власності на частину земельної ділянки та на систему водопостачання і водовідведення, наявну в домоволодінні, а також усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, системою водопостачання і відведення.

За заявою представника позивача ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 08.02.2024 позовну заяву у справі залишено без розгляду.

При цьому професійну правничу допомогу третій особі ОСОБА_2 під час судового розгляду справи надавало адвокатське бюро «КУРАСА І ПАРНЕРИ» в особі адвоката Кураса С.А., згідно договору про надання правової допомоги №б/н від 30.06.2023. До прийняття ухвали про залишення позовної заяви без розгляду у справі були надані юридичні послуги на загальну суму 9730.00 грн., зокрема, участь представника у 3-х судових засіданнях та підготовка письмових пояснень третьої особи щодо суті спору із запереченнями проти задоволення позовних вимог.

Придніпровським районним судом м. Черкаси в ухвалі від 23.02.2024 по результатам розгляду заяви представника відповідача про відшкодування судових витрат встановлено, що в даній справі мали місце необґрунтовані дії позивача, що призвели до залишення позовної заяви без розгляду, зокрема, подання заяви про одночасну зміну предмета та підстав позову, що не передбачено ЦПК України, а після відмови в її задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду без використання права окремо змінити предмет чи підстави позову.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для відшкодування третій особі на стороні відповідача понесених при розгляді справи судових витрат на правничу допомогу, про що просить скаржник у справі, апеляційний суд враховує таке правове регулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 даної статті зазначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так за змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу, питання про можливість розподілу яких порушує скаржник у справі, визначається через пов`язаність з розглядом справи.

Загальне правило про порядок розподілу таких витрат, приведене в ч.2 ст.141 ЦПК України, пов`язує такий розподіл з результатами розгляду позовних вимог тобто вирішення справи по суті.

Згідно до ч.3 ст 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Частина 2 статті 141 передбачає, що судові витрати, пов`язані, зокрема, з наданням правової допомоги, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Одночасно, стаття 142 ЦПК України передбачає спеціальні застереження щодо можливості розподілу судових витрат у разі завершення провадження ухвалою суду про його закриття чи залишення позову без розгляду. Так частиною 5 вказаної статті передбачено, що в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Таким чином право на компенсацію судових витрат у разі залишення позову без розгляду, як у даній справі, на підставі приписів ч.5 ст.142 ЦПК України має лише відповідач, а не третя особа, про що вірно зазначив суд першої інстанції, відхиляючи відповідні доводи представника ОСОБА_2 адвоката Кураси С.А.

Отже посилання скаржника у справі на порушення судом першої інстанції ч.5 ст.142 ЦПК України слід відхилити.

Далі, частиною 9 статті 141 ЦПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З аналізу зазначених положень процесуального законодавства вбачається, що за ч.9 ст.141 ЦПК України судові витрати учасника справи можуть бути компенсовані стороною, що зловживала процесуальними правами.

Тобто зацікавлена особа має довести наявність та пов`язаність відповідних витрат з діями сторони, яка зловживає своїми процесуальними правами.

Такі ж висновки вбачаються з постанови ВС від 28.04.2022 у справі №914/2234/19. У цьому правовому висновку також мається посилання на сталу позицію ВС з даного питання, викладену у постановах від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 25.07.2019 у справі №910/11310/18, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17.

Отже для стягнення здійснених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, за приписами ч.9 ст.141 ЦПК України зацікавленій особі необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, яке саме зловживання стороною, з якої стягуються такі витрати, процесуальними правами мало місце, зокрема, чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

У даному випадку саме по собі подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду ще не свідчить про зловживання процесуальними правами, адже позивач реалізував зазначене право, надане йому процесуальним законом, стверджуючи про необхідність додаткової підготовки нової позовної заяви щодо наявного між сторонами спору.

У аспекті викладеного вище, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що необґрунтованість дій позивача у справі встановлено ухвалою суду від 23.02.2024, яка набрала законної сили, оскільки посилання суду на подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду після відхилення вимог заяви про зміну предмета та підстав позову не є зловживанням процесуальними правами, а є оцінкою судом обґрунтованості дій сторони за приписами ч.5 ст.142 ЦПК України, а не щодо зловживання процесуальними правами згідно ч.9 ст.141 ЦПК України, яка помилково вважає скаржник.

Таким чином скаржником не доведено, що за обставин цієї справи він має право на компенсацію судових витрат за приписами ч.9 ст.141 ЦПК України.

Далі, згідно вимог частини 12 статті 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Отже вказана норма пов`язує розподіл судових витрат у справі із вирішенням спору по суті, що в даному випадку не мало місця.

Відтак посилання скаржника на положення частини 12 статті 141 ЦПК України апеляційним судом відхиляються.

Інших доводів щодо помилковості висновків суду першої інстанції в цій справі подана апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже додаткову ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 23.02.2024 в цій справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Додаткову ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 23.02.2024 про залишення без задоволення заяви представника ОСОБА_2 адвоката Кураси С.А. про винесення додаткового рішення у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 07.05. 2024.

Суддя-доповідач

Судді