Справа № 333/3308/22
Провадження № 2/333/120/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого-судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Майсак А.О.,

представника позивача адвоката Щербини О.Г., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Іванісова В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок нападу собаки, -

В С Т А Н О В И В:

09.08.2022 року ОСОБА_2 в особі представника адвоката Федорця В.І. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд: стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 3 010,00 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.06.2022 року вона приїхала з роботи близько 17 год. 30 хв. Приблизно о 18 год. 15 хв., її син ОСОБА_3 , вийшов гуляти на вулицю з іншими дітьми. Із сином ОСОБА_4 також гуляла дівчинка ОСОБА_5 . Близько 19 год. 00 хв. позивач пішла перевірити дитину на двір та почула плач. Вийшовши за хвіртку, побачила сина вже в крові, з роздертим обличчям, у нього були множинні укушені рани обличчя правої щоки, шиї та правої вушної раковини. В цей час сусіди викликали швидку допомогу, а вона обробляла рани. Швидка допомога негайно відвезла її з дитиною до 5-ої міської лікарні (щелепно-лицьове відділення). Туди ж приїхав чоловік позивача ОСОБА_6 . У лікарні повідомили, що чекати треба до ранку, тоді вони написали відмову та поїхали до дитячої обласної лікарні, де дитині відразу ж зробили операцію (зашивали обличчя). Потім вона з сином проходила лікування у хірургії, до 07.07.2022 року. 30.06.2022 року чоловік написав заяву до відділу поліції на утримувачів собаки. В лікарню хірургу, що оперував дитину потрібна була довідка з ветеринарної клініки про собаку, яка напала на дитину. Через 13-15 днів ОСОБА_7 надала необхідну довідку, собака породи «Американська акіта» була здорова, мала усі щеплення. Собака породи «Американська акіта» входить до списків потенційно небезпечних собак. При цьому, даний собака постійно гуляв на вулиці без намордника і повідка. На зауваження сусідів з цього приводу ОСОБА_1 та їх співмешканець ОСОБА_8 не реагували.

Після виписки з лікарні позивач зверталась до відповідача та її співмешканця ОСОБА_8 з проханням вивезти собаку, останні в свою чергу пообіцяли вивезти собаку та відшкодувати понесені нею витрати та допомогти у подальшій реабілітації дитини. На час звернення до суду із позовом жодних дій вчинено не було, здоров`ям дитини ніхто навіть і не цікавився, кошти не відшкодовано.

Позивач у справі є військовозобов`язаною, для того, щоб лікувати дитину вона вимушена була на 9 днів покинути роботу.

Згідно з висновком лікаря-спеціаліста ОСОБА_9 № 1105/с від 28.07.2022 року у ОСОБА_10 було встановлено ушкодження, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження.

ОСОБА_2 були понесені матеріальні затрати на лікування сина операція, ліки, судова експертиза, сума понесених витрат, згідно із квитанцією, становить 3 010,00 грн.

При цьому, позивач перенесла душевні страждання, побачивши свою дитину в крові, з розірваною щокою, губою, вухом. Були порушені її та її сина права неправомірними діями відповідача. ОСОБА_11 має спотворене обличчя, він переніс біль, також при проведені операції, переніс шоковий стан, внаслідок чого три дні не міг говорити. Дитині рекомендовано лікування у психіатра.

Отож, вищевказані події, які мали місце, стали для дитини психотравмувальною, внаслідок чого дитині заподіяно душевні страждання, у зв`язку із ушкодженням здоров`я, а відтак заподіяна моральна шкода, яку позивач, виходячи із вимог розумності та справедливості оцінила в розмірі 100 000,00 грн.

Наведені обставини послугували підставою звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 11.08.2022 року позовну заяву залишено без руху.

20.09.2022 року представником позивача усунуто недоліки, які зазначені в ухвалі судді.

Ухвалою від 20.09.2022 року суддею позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22.11.2022 року на адресу суду відповідачем було подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого відповідач позовні вимоги не визнала, аргументуючи свою позицію таким. В даній справі невірно визначений відповідач, оскільки власником собаки є ОСОБА_12 , що підтверджується книжечкою щеплень і саме він повинен нести відповідальність за шкоду завдану собакою, яка у розумінні ст. 1187 ЦК України є джерелом підвищеної небезпеки. Ніякого договору дарування або купівлі-продажу собаки ОСОБА_1 не укладала, тому власником собаки на сьогоднішній день залишається її колишній чоловік ОСОБА_12 . Окрім того, він як власник собаки повинен був застрахувати відповідальність за шкоду спричинену собакою. Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом. Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє і відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Щодо стягнення матеріальної шкоди зазначає, що позивачем навіть не надано нормального розрахунку з якого можливо було б дізнатись на що саме позивач витратила

грошові кошти у сумі 3 010,00 грн. Так у справі наявні квитанції деякі з них нечіткої якості та їх неможливо повністю прочитати, а деякі з них взагалі не стосуються справи. Наприклад в справі наявна квитанція на суму 890,00 грн. сервісу ТОВ «НоваПей» від 20.07.2022 року (подія, що стала підставою для цього позову сталася 29.06.2022 року). Імовірно позивач придбавала якість товари через сервіс ТОВ «Нова Пошта», однак які саме були товари у позовній заяві не зазначено і чи стосуються ці товари позову. Також, в справі наявна квитанція про придбання ліків в аптеці ТОВ «Трансфарм-Дніпро», серед яких є препарати «Ентерожерміна» на суму 492,00 грн. Показанням для приймання нього препарату є лікування та профілактика дисбактеріозу кишечнику та пов`язаного з ним ендогенного дисвітамінозу. Терапія, спрямована на відновлення нормальної мікрофлори кишечнику, що порушується під час лікування антибіотиками або хіміотерапевтичними препаратами. Гострі та хронічні шлунково-кишкові захворювання, пов`язані з інтоксикацією або дисбактеріозом кишечнику та дисвітамінозом, у немовлят, яких годують грудним молоком. Крім того, у медичних виписках не зазначено про необхідність лікування дитини препаратом «Ентерожерміна». Також, в справі наявний акт надання послуг без підписів сторін, про послуги з пошуку та організації доставки товару «Центелазе» на суму 850,00 грн. Вважає, це є неналежним доказом по справі, оскільки даний документ не містить підписів, а купівля медичних товарів можлива лише із застосуванням реєстратора розрахункових операцій, тобто у позивача повинен бути в наявності чек на придбання ліків. Таким чином, матеріальна шкода у розмірі 3 010,00 грн. є необґрунтованою. Розмір заявленої моральної шкоди є завищеним та необґрунтованим і не підтверджується жодними доказами. Також позивач стверджує, що була вимушена не працювати 9 днів. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 року, допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років виплачується застрахованій особі з першого дня за період, протягом якого дитина за висновком лікаря потребує догляду, але не більш як за 14 календарних днів. Тому, посилання відповідача на вимушене залишення роботи на 9 днів є не доречним, адже вона отримала допомогу по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною. Просить у позові відмовити повністю.

Також, 22.11.2022 року представником відповідача було заявлено відвід судді. Ухвалою судді Ковальової Ю.В. від 10.02.2023 року у задоволенні відводу було відмовлено.

06.07.2023 року до суду від позивача надійшло клопотання про включення до складу судових витрат витрати, понесені на правову допомогу адвоката Щербини О.Г. в розмірі 5 000,00 грн.

20.02.2024 року до суду від представника відповідача адвоката Іванісова В.С. надійшли письмові пояснення. Їх зміст полягає у такому. В підтвердження відшкодування матеріальної шкоди, позивачем було надано до суду, акт надання медичних послуг (без підпису сторін) та квитанції про придбання ліків (які були придбані до події що сталася 29.06.2022 року або ліки, які не були рекомендовані лікарем у медичному висновку). Таким чином, витрати, які позивачем були понесені, належними доказами не підтверджено. Позивач ОСОБА_2 , обґрунтовуючи завдання їй моральної шкоди посилається на душевні страждання, нервовий шок та емоційний стрес, у зв`язку з нападом собаки на її дитину, внаслідок чого був втрачений сон та відчуття постійних головних болів. Посилання позивачки на душевні страждання об`єктивно жодними доказами не підтверджені, оскільки позивач не зверталась до психолога або психіатра за отримання відповідної допомоги. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власного ініціативою. Саме лише посилання позивача ОСОБА_2 на те, що їй заподіяна моральна шкода, не може бути підставою для задоволення позову без надання належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. Вважають, що позивачем ОСОБА_2 не надано належних і достатніх доказів на підтвердження наявності заподіяної їй відповідачем моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди. На підставі вищевказаного, вважають, що позивачем ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної їй шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача.

Інші заяви по суті учасниками цивільної справи не подавались.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Щербина О.Г. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що у справі наявні докази, які підтверджують шкоду, завдану нападом собаки.

Відповідач та її представник адвокат Іванісов В.С. у суді проти позову заперечували, просили у його задоволенні відмовити, зазначили, що позивач надто зависила суму моральної шкоди, хоча факту того, що дитину покусала собака вони не заперечують.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив наступне.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2022 року у справі № 333/3188/22, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700,00 грн., з конфіскацією на користь держави собаки «Миша» породи «Американська акіта» (а.с. 80-82).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що 29.06.2022 року о 20 год. 23 хв., знаходячись за територією домоволодіння і на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , неналежно утримувала собаку породи «Американська акіта», а саме без привязу або в спеціально обладнаному приміщенні, внаслідок чого собака вкусив неповнолітнього ОСОБА_3 за обличчя, заподіявши шкоди його здоров`ю.

За наслідками перегляду апеляційною інстанцією постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2022 року, постановою Запорізького апеляційного суду від 02.12.2022 року апеляційну скаргу захисника Кірноса Є.С. задоволено частково. Постанову від 29.09.2022 року змінено, виключено застосування щодо ОСОБА_1 додаткового стягнення у вигляді конфіскації тварини, а саме собаки породи «Американська акіта», кобеля з кличою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Постанова суду набрала законної сили негайно після її винесення (а.с. 82 зворіт 85).

Судом встановлено, що матір`ю малолітнього потерпілого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Як слідує із виписного епікризу № 3338 від 29.06.2022 року КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР (а.с. 8), згідно з медичною документацією неповнолітній ОСОБА_3 поступив у відділення гнійної хірургії з множинними укушеними ранами (правої щоки), шиї та правої вушної раковини, укус собаки. Укус не спровокований. Бригадою швидкої допомоги дитину доставлено до лікарні. 29.06.2022 року проведено первинну хірургічну обробку ран право шоки, нижньої губи та правої вушної раковини. 08.07.2022 року дитина виписана із стаціонарного лікування з наступними рекомендаціями.

Як вбачається із фотознімків доданих до матеріалів справи (а.с. 12-13), у ОСОБА_3 на тілі чітко видно укушено-рвані рани та накладено шви.

Відповідно до висновку спеціаліста хірурга від 18.07.2022 року, виданого лікарем КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР (а.с. 9), ОСОБА_3 має діагноз: множинні укушені рани обличчя, шиї, правої верхньої частини щоки, правої верхньої вушної раковини. Дитина отримала стаціонарне лікування (перев`язки, а/о терапію, знеболення, з 29.06.2022 року по 09.07.2022 року), подальше лікування за місцем проживання. Призначено лікування: цефтріаксон, цефікс, нотта, центелаза.

Згідно з висновком спеціаліста (проведено судово-медичну експертизу) № 1105/с від 28.07.2022 року, рани, виявлені у ОСОБА_3 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (а.с. 10).

Також, до суду надана медична документація: висновок дитячого психіатра від 24.02.2023 року (рекомендації : неорганічний енурез), висновок хірурга від 08.03.2023 року (рекомендації: пластика рубцевої деформації обличчя, фізіотерапія електрофорез, мазь стратодерм), виписка стаціонарного хворого № 1813 від 23.03.2023 року ( ОСОБА_3 проведено повторну операцію на гіпертрофічному рубці) (а.с. 86-88).

Відповідно до доданих платіжних документів (а.с. 5), придбано препарат «нотта» 342 грн. 90 коп. та «ентерожермина» 234 грн. 50 коп. та 257 грн. 50 коп., гель для лікування рубців «стратодерм» 691 грн. 44 коп., квитанція про оплату за проведення експертизи 595 грн. 30 коп. (а.с. 6), чек від ТОВ «НоваПей» від 20.07.2022 року на суму 853,00 грн. (а.с. 6) та від 20.07.2022 року на суму 635,00 грн. (а.с. 27), акт надання послуг № 101414 від 19.07.2022 року про доставку товару «центелазе», вартістю 850,00 грн. (а.с. 28).

Судом ретельно вивчено усі витрати понесені позивачем, прийнято до уваги заперечення з боку відповідача та її представника. Тому, суд приймає такі документально доказані витрати позивача: придбання препарату «нотта» 342,90 грн., гелю для лікування рубців «стратодерм» 691,44 грн. та квитанцію про оплату за проведення експертизи 595,30 грн. (а.с. 6), всього на суму 1 629 грн. 64 коп. Інші докази понесення матеріальних витрати є неналежними.

При цьому із матеріалів справи вбачається, що ситуація, яка трапилась є психотравмувальною для неповнолітнього ОСОБА_3 , йому завданні страждання (моральна шкода). ОСОБА_2 також спричинені страждання (моральна шкода), а саме: за умов порушення громадянкою ОСОБА_1 правил утримання собаки, внаслідок чого неповнолітнього ОСОБА_3 покусала собака ОСОБА_13 , чим йому було завдано шкоду здоров`ю.

Відповідно до приписів ч. 1, ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги те, що обставини щодо заподіяння собакою породи «Американська акіта» дитині ОСОБА_3 укусів визнавались відповідачем, суд вважає, що вказані обставини в силу приписів ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Також не підлягають доказуванню з урахуванням вказаних норм обставини встановлені судовими рішеннями від 29.09.2022 року та 02.12.2022 року, які набрали законної сили та є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З цих мотивів суд вважає доведеними обставини, що 29.06.2022 року о 20 год. 23 хв., знаходячись за територією домоволодіння і на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач неналежно утримувала собаку породи «Американська акіта», без привязу або в спеціально обладнаному приміщенні, внаслідок чого собака вкусив неповнолітнього ОСОБА_3 за обличчя, заподіявши шкоди його здоров`ю.

При цьому, обома сторонами у справі були заявлені клопотання про допит свідка ОСОБА_14 (зі сторони позивача) та ОСОБА_15 (зі сторони відповідача), проте під час розгляду справи сторони відмовились від допиту свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, п. 8 ч. 1 даної статті визначається що способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин першої, другої та третьої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 року № 3447-IV (далі Закон) спрямований на захист від страждань і загибелі тварин унаслідок жорстокого поводження з ними, захист їх природних прав та укріплення моральності й гуманності суспільства.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що до домашніх тварин належать зокрема собаки.

Відповідно до ст. ст. 9, 12 Закону, особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Дозволяється утримувати собак без повідків і намордників під час оперативного використання правоохоронними органами, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на навчально-дресирувальних майданчиках. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Аналіз ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» дає підстави для висновку, що лише за умови встановлення конкретної особи, яка утримувала тварину, і внаслідок її дій (бездіяльності), відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач (особа, яка утримувала тварину в момент завдання збитків) доводить відсутність протиправності та вини.

Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в ч. 3 ст. 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказів належності собаки породи «Американська акіта» до небезпечних порід відповідно до Переліку небезпечних порід собак, суду не надано.

Разом з цим, суд вважає неспроможними доводи відповідача наведені у відзиві щодо належного утримання нею собаки породи «Американська акіта» у домогосподарстві та відсутності її вини, оскільки вказані твердження спростовуються зібраними у справі доказами та дають достатні підстави, «поза розумним сумнівом», для висновку, що саме з вини ОСОБА_1 внаслідок її протиправних дій (бездіяльності), собака знаходилась без повідку, прив`язі та без намордника і покусала дитину, вона порушила правила утримання тварини, отож доведено наявність збитків та причинний зв`язок із шкодою заподіяною дитині з її вини. Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо належності собаки її колишньому чоловікові ОСОБА_16 . Так як, ОСОБА_1 є співмешканкою ОСОБА_17 , вони мешкають разом і на їх утриманні знаходиться собака породи «Американська акіта», по кличці « ОСОБА_18 ».

При цьому, суд вважає доведеними належними та допустимими доказами факт отримання дитиною ОСОБА_3 тілесних ушкоджень внаслідок укусу собаки, яка належить відповідачеві, а саме: множинних укушених ран обличчя, щоки, правої губи та вуха, внаслідок чого дитина отримала стаціонарне лікування (дві операції, перев`язки, а/о терапію, знеболення), та проходить подальше лікування за місцем проживання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача в частині стягнення майнової шкоди щодо придбання медикаментів на лікування дитини, розмір яких становить на загальну суму 3 010 грн., проте які частково підтверджені належними та допустимими доказами, є фактично понесені стороною позивача, відтак підлягають до стягнення із ОСОБА_1 в сумі 1 629 грн. 64 коп., отож позов в цій частині суд задовольняє частково.

Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12.07.2007 року).

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди знайшли своє підтвердження, оскільки ОСОБА_3 є малолітньою дитиною, ситуація, яка мала місце внаслідок укусу собаки була для нього психотравмувальною, дитина зазнала моральних страждань, у зв`язку з розладом здоров`я, яке підтверджується медичними документами, наданими позивачем, пережитим страхом перед загрозою життю та здоров`ю, необхідності докладання значних моральних та матеріальних зусиль для відновлення здоров`я дитини, його емоційного стану, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя дитини, яка розвивається, обмежених можливостей та страху перед тваринами у період формування дитини як особистості, що суд визнає безумовно істотними змінами також у свідомості дитини.

На думку суду, справедливим слід визначити розмір моральної шкоди, виходячи з того, що цінність здоров`я та життя людини не можна визначити в грошах, тому будь-яка сума на відшкодування моральної шкоди реально не компенсує моральні страждання, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується фізичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 є працездатною особою, доказів належності їй рухомого чи нерухомого майна матеріали справи не містять.

Визначаючи розмір шкоди сторона позивача посилається на порушення нормального образу життя усієї сім`ї.

Виходячи із вказаних міркувань, суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди позивачем є завищеним, тому вимоги позивача щодо моральної шкоди слід задовольнити частково, а саме у розмірі 30 000 грн., що буде справедливим та достатнім, на думку суду, для компенсації понесених дитиною страждань та переживань внаслідок отриманих тілесних ушкоджень заподіяних собакою.

За таких обставин, суд задовольняє позов частково в цій частині.

06.07.2023 року представником позивача адвокатом Щербиною О.Г. було подано до суду клопотання про повернення ОСОБА_2 помилково сплаченого нею судового збору, на обґрунтування якого остання зазначила, що при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок нападу собаки нею було сплачено судовий збір в розмірі 2 481,00 грн., попри ту обставину, що від сплати такого вона звільнена на підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи наведене, просить суд повернути позивачу зайве сплачений судовий збір (а.с. 67).

Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Тобто, при зверненні до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 , в силу приписів вищевказаної норми, була звільнена від сплати судового збору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Із наведеного слідує, що помилково сплачені кошти в розмірі 2 481,00 грн. підлягають поверненню позивачу.

Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору вирішується згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 1650/24182.

Згідно з п. 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Керуючись ст. ст. 258, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок нападу собаки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 629 (одну тисячу шістсот двадцять дев`ять) грн. 64 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168) повернути ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп., сплачений нею згідно з фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 09.08.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку не апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик