РІШЕННЯ

Іменем України

14.05.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

встановив:

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що між нею, позивачкою, та відповідачем 11.10.2014р. укладено шлюб, який рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01.10.2018р. у цивільній справі №465/5436/17 розірвано. В шлюбі 14.03.2015р. народився син ОСОБА_3 . Зазначає, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08.05.2020р. у цивільній справі №465/197/20 ухвалено стягувати з відповідача аліменти щомісячно в сумі 2000 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що підлягає індексації до досягнення дитини повнолітня, починаючи з 22.10.2019 року. Аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін, недостатньо для матеріального утримання сина, що ставить її, позивачку, у скрутне матеріальне становище. На даний час син навчається в Ліцеї ім. В.Симоненка, відвідує Дитячу юнацьку спортивну школу «Футбольний клуб «Львів», а тому дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв?язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. На даний момент, порівняно з моментом подачі позову про стягнення аліментів в 2019 році, матеріальне становище відповідача змінилось, він працевлаштувався в ТОВ "Нова Пошта Глобал", де йому за 2 квартал 2023 року нараховано дохід в сумі 70297,1 грн., в той час як на момент подачі позову про стягнення аліментів в 2019 році відповідач не працював та отримував мінливий дохід. Неодноразові прохання до відповідача про збільшення матеріального забезпечення (аліментів) були безрезультативними. Відтак, просить задоволити позов та збільшити розмір аліментів.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ч.8 цієї статті визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В матеріалах справи міститься копія рішення Франківського районного суду м. Львова від 08.05.2020р. у цивільній справі №465/6019/19, відповідно до якого ухвално стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 (дві тисячі) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що підлягає індексації до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.10.2019 року.

Зокрема, даним судовим рішенням встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01.10.2018 шлюб між сторонами розірвано. У сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до Довідки виданої ЖБК № 64, син проживає із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Стаття 82 ЦПК Україн містить перелік підстав звільнення від доказування.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, в силу вимог ст.82 ЦПК України, не потребують додаткового доказування обставини наявності у сторін спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою.

При цьому, суд враховує те, що у даній справі відповідачем не надано будь - яких доказів, які б спростовували дані обставини.

В матеріалах справи міститься лист від 10.11.2023р. №10/11-2 директора ГС ДЮСШ ФК "Львів" Лемех Я.Л., відповідно до якого ОСОБА_3 захрахований в школу ДЮСШ ФК "Львів" з 03.08.2023р. і по теперішній час за команду U-9 ФК "Львів".

В підтвердження заявлених позовних вимог про збільшення розміру аліментів позивачкою долучено інформацію у виконавчому провадженні № 62505317,з якої вбачається, що боржник (відповідач у справі) отримує дохід в ТзОВ "Нова Пошта Глобал", зокрема сума нарахованого доходу за 2 квартал 2023 року складає 70 297 (сімдесят тисяч двісті дев"яносто сім) гривень 10 коп.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частина 3, зазначеної норми закону, вказує на те, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

Згідно з ч. 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Особлива увага повинна приділятися найважливішим інтересам дитини, які, за своєю природою та важливістю, мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (Рішення Європейського суду від 07.08.1996 у справі "Йохансен проти Норвегії").

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч. 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Згідно позицій Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19 суди повинні оцінювати в сукупності всі надані сторонами докази, однак враховувати позицію щодо першочергового захищення якнайкращих інтересів дитини.

Суд вважає встановленим, що доводи позивачки є обгрунтованими, позивачка не може повністю самостійно забезпечувати зростаючі потреби дитини станом на теперішній час.

Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не представив.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 10, 81, 89, 258, 259, 263, 265 ЦПК, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задоволити.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08 травня 2020 року (справа № 464/6019/19) та стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, стягуваний у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Припинити нарахування і стягнення аліментів за виконавчим листом, виданим Франківським районним судом м. Львова на підставі рішення від 08.05.2020 року у справі № 465/6019/19, та відкликати такий з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір з розгляду даної справи в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення його повного тексту до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В. Кузь