Провадження № 2-др/742/10/24
Єдиний унікальний № 742/790/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішенні у справі за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення, позиції інших учасників справи.

22.04.2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення .

Заява аргументована тим, що 15 квітня 2024 року Прилуцьким міськрайонним судом ухалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Прилукитепловодопостачання» задовольно частково .

Проте, під час ухвалення судового рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги розмірі 10 000 гривень. До заяви долучено: Довіреність; А кт наджання послуг від 20.04.2024 року; Рекомендації Ради адвокатів щодо мінімальних ставок адвокатського гонорару; Квитанція про надсилання стороні КП "Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області.

25.04.2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою запереченням на клопотання в якій вказав, що у відповіді на відзив ним було зазначено про те, що докази про надання правничої допомоги будуть подані протягом 5-ти днів після прийняття рішення у відповідності до вимог пункту 8 ст.141 ЦПК України. До заяви долучено: договір про надання правничої допомоги ОСОБА_3 ; Ордер; свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката.

Позиція учасників справи.

Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, але подали письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходив Суд, та висновки за результатами розгляду заяви.

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з заявою в якій просить суд зобов`язати Комунальне підприємство «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області у зв`язку із ненаданням послуг здійснити перерахунок плати (нарахувань) за особовим рахунком НОМЕР_1 за послугу з холодного водопостачання по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 , за період з 12.10.2020 по дату розгляду справи у суді, провести відповідні корегування по особовому рахунку НОМЕР_1 та скасувати заборгованість, що виникла за період з 12.10.2020 по дату розгляду справи у суді. Зобов`язати Комунальне підприємство «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області припинити (закрити) особовий рахунок ОСОБА_1 номер НОМЕР_1 (код ІРС:Е50DB27FC9).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 15 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області про скасування нарахованої заборгованості за послуги з водопостачання задоволено частково.

Скасувано нараховану Комунальним підприємством «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області заборгованість за послуги з водопостачання в квартирі АДРЕСА_3 за період з 01 грудня 2021 року по грудень 2023 року, включно та зобов`язати Комунальне підприємство «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області здійснити перерахунок по особовому рахунку НОМЕР_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду направлено до електронного кабінету представника позивача 16.04.2024 року.

Відповідно до матеріалів справи розгляд позову здійснено за відсутності сторін на підставі заяв учасників.

26.02.2024 у відповіді на відзив представником позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 було зазначено про те, що докази по надання правничої допомоги будуть подані протягом 5-ти днів після прийняття рішення у відповідності до вимог пункту 8 ст.141 ЦПК України.

22.04.2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. До заяви долучено: Довіреність; Акт надання послуг від 20.04.2024 року; Рекомендації Ради адвокатів щодо мінімальних ставок адвокатського гонорару; Квитанція про надсилання стороні КП "Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області.

Таким чином, на переконання суду представником позивача дотримано вимоги п. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подачі доказів на правничу допомогу протягом 5- ти днів після ухвалення рішення.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».

У інший постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Надаючи оцінку, поданим в межах строків визначених п. 8 ст.141 ЦПК України, а саме : Довіреність; Акт надання послуг від 20.04.2024 року; Рекомендації Ради адвокатів щодо мінімальних ставок адвокатського гонорару; Квитанція про надсилання стороні КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області, суд констатує, що за відсутності договору на надання правничої допомоги їх недостатньо для ухвалення додаткового рішення.

Договір про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , який поданий її представником ОСОБА_2 25.04.2024 року, суд не приймає до уваги, оскільки він поданий поза межами строку визначеного п.8 ст.141 ЦПК України і представником позивача не ставилося питання про поновлення строку на подачу вказаного доказу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що невиконання в повній мірі вимог ст.141 ЦПК України щодо порядку подання належних та допустимих доказів щодо надання правничої допомоги є підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішенні у справі за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області про захист прав споживачів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО