Справа № 128/2639/23

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
13 травня 2024 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
головуючого судді Бондаренко О.І.,
секретаря судового засідання Літневській А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що він подав до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу заяву ОСОБА_3 від 22.02.2019 року заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться в селі Вінницькі Хутори, Вінницького району, Вінницької області після смерті ОСОБА_4 . Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Демчукова К.М. вивчивши пред`явлені ОСОБА_1 документи, а саме: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори 11.11.2008 року за реєстром № 3-35 на ім`я ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 та інші пред`явлені документи, керуючись ст. 49 Закону України «Про нотаріат» винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2019 року, в якій відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться в селі Вінницькі Хутори, Вінницького району, Вінницької області після смерті ОСОБА_4 .
Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 053417 від 26.08.1997 року, ОСОБА_5 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Даний факт також підтверджується довідкою-випискою № 75 від 13.03.2001 року з приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Тарас Шевченко», яке є правонаступником КСП ім. Шевченка, та довідкою-випискою № 75 від 27.12.2005 року.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що зареєстроване в реєстрі за № 3-35 від 11.11.2008 року, спадкоємицею зазначеного в заповіті частки майна гр. ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є гр. ОСОБА_4 . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з - земельної частки (паю) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться в селі Вінницькі Хутори, Вінницького району, Вінницької області, розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, належної спадкодавиці на підставі сертифіката на право на земельну (пай) серії ВН № 053417, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 26.08.1997 року, на підставі рішення від 06.08.1997 року № 384, зареєстрованого 28.08.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 81.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що зареєстроване в реєстрі за № 3-37 від 11.11.2008 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті (однієї другої) частки майна гр. ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є гр. ОСОБА_6 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з: - земельної частки (паю) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться в селі Вінницькі Хутори, Вінницького району, Вінницької області, розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, належної спадкодавиці на підставі сертифіката на право на земельну (пай) серії ВН № 053417, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 26.08.1997 року, на підставі рішення від 06.08.1997 року № 384, зареєстрованого 28.08.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 81.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.09.1961 року, ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці у справі № 2-2767-09 від 08.12.2009 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування задоволено. Даним рішенням суду встановлено, що батько позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_6 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 . Судом також встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_6 є його донька ОСОБА_2 .
За таких обставин право на спадщину позивача підлягає захисту в судовому порядку у спосіб визнання за позивачем права власності за законом на 1/2 земельної частки (паю), яка перебуває в колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться в селі Вінницькі Хутори, Вінницького району, нині м. Вінниця Вінницької області, розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Піпко А.М. подав суду заяву про слухання справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, змін та доповнень не має, позов просить задоволити.
Відповідачка ОСОБА_2 була належним чином повідомленою судом про дату, час і місце судового засідання, однак у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подала.
Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За письмовою згодою позивача суд постановив 13.05.2024 року ухвалу про заочний розгляд справи у відповідності до ст. 223 ЦПК України.
У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, дійшов висновку, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 7 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України).
Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України).
Доказами підтвердження та спростування обставин визначених у позові є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта ( ст.76 ЦПК України).
Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Судом є встановленим, що ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу заяву ОСОБА_3 від 22.02.2019 року заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться в селі Вінницькі Хутори, Вінницького району, Вінницької області після смерті ОСОБА_4 .
Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Демчукова К.М. вивчивши пред`явлені ОСОБА_1 документи, а саме: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори 11.11.2008 року за реєстром № 3-35 на ім`я ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 та інші пред`явлені документи, керуючись ст. 49 Закону України «Про нотаріат» винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2019 року, в якій відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться в селі Вінницькі Хутори, Вінницького району, Вінницької області після смерті ОСОБА_4 (а.с.12).
Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 053417 від 26.08.1997 року, ОСОБА_5 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Даний факт також підтверджується довідкою-випискою № 75 від 13.03.2001 року з приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Тарас Шевченко», яке є правонаступником КСП ім. Шевченка та довідкою-випискою № 75 від 27.12.2005 року (а.с.13-15).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що зареєстроване в реєстрі за № 3-35 від 11.11.2008 року, спадкоємицею зазначеного в заповіті частки майна гр. ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є гр. ОСОБА_4 . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з - земельної частки (паю) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться в селі Вінницькі Хутори, Вінницького району, Вінницької області, розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, належної спадкодавиці на підставі сертифіката на право на земельну (пай) серії ВН № 053417, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 26.08.1997 року, на підставі рішення від 06.08.1997 року № 384, зареєстрованого 28.08.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 81 (а.с. 16).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що зареєстроване в реєстрі за № 3-37 від 11.11.2008 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті (однієї другої) частки майна гр. ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є гр. ОСОБА_6 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з - земельної частки (паю) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться в селі Вінницькі Хутори, Вінницького району, Вінницької області, розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, належної спадкодавиці на підставі сертифіката на право на земельну (пай) серії ВН № 053417, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 26.08.1997 року, на підставі рішення від 06.08.1997 року № 384, зареєстрованого 28.08.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 81 (а.с.17).
На адвокатський запит № 04/05/23/1 від 04.05.2023 року до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, у відповідь на який підтверджено видачу ОСОБА_5 вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) та відсутність видачі взамін нього державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 (а.с.18-19).
Листом № 01-1-19-3067 від 17.11.2011 року, Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області ОСОБА_4 повідомлено наступне: «Районною державною адміністрацію розглянуто Ваше звернення щодо видачі державного акта взамін на сертифікат. В ході розгляду поданих документів було встановлено, що Ви успадкували земельної частки (паю), яка розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради, за межами населеного пункту, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2008 року. З врахуванням положень Земельного кодексу України, у разі коли два громадянина успадковують одну земельну ділянку у них виникає право спільної часткової власності, яке посвідчується одним державним актом на право власності на земельну ділянку, в додатку якого, зазначається інформація про співвласників земельної ділянки. Враховуючи вище викладене, до моменту надходження заяви від другого спадкоємця вирішення питання, порушеного у зверненні є неможливим (а.с.20).
З даного листа слідує, що на момент вищезгаданого звернення ОСОБА_4 , інший спадкоємець, яким є ОСОБА_6 чи його спадкоємці до Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області щодо видачі державного акту взамін на сертифікат, яким підтверджено право на спадкове майно, не звертався.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 28.03.2018 року (а.с.21).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.09.1961 року, ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с..22).
Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці у справі № 2-2767-09 від 08.12.2009 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування задоволено. Даним рішенням суду встановлено, що батько позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_6 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 . Судом також встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_6 є його донька ОСОБА_2 (а.с. 23-24).

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Частинами 1-3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок), в підпункті 4.9 пункту 4 глави 10 розділу II встановлює, що свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Підпункт 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку регламентує, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В постанові Верховного Суду у справі № 2-390/2006 від 16.01.2019 року зроблено правовий висновок про те, що зверненню до суду має передувати вирішення питання про видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) позивач не має змоги через відсутність документів, що підтверджують право власності ОСОБА_4 на спадкове майно, а саме земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності що знаходиться в селі Вінницькі Хутори, Вінницького району, розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), про що свідчить постанова приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Демчукової К.М. від 26.02.2019 року.

Отже, існують законні підстави визнання за позивачем права власності на частки спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом для можливості подальшого оформлення права власності чинного законодавства України.

Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

За ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05.06.2003 року основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).

Згідно з пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьоїстатті152 ЗК України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною першою статті 1225 ЦК України.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Відтак, за позивачем підлягає до визнання право власності на земельної ділянки в порядку спадкування за законом ОСОБА_1 в існуючому її статусі земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах згідно вказаних норм матеріального права, а також виходячи із закріплених у ст. 3 ЦК України загальних засад цивільного судочинства, таких як справедливість, добросовісність та розумність.

Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачами спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Відтак з відповідачки підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача, сплачений ним при подачі позову до суду в розмірі 1 073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1264, 1266, 1268, 1276 ЦК України, ст.ст. 2,11,12,13,206,247,263,264,265, 280, 355,365 ЦПК України, суд.-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на частку земельної частки (паю) розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка і знаходиться в селі Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, що належала ОСОБА_5 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 053417 від 26.08.1997 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , судові витрати в розмірі 1 073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники провадження:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення виготовлено 13.05.2024.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО