ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 липня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/343/21

Головуючий у першій інстанції - Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/91/24

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_1 - адвокат Жайворонко Ігор Вікторович,

на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2023 року; час і дата складання повного тексту рішення: 09.06.2023, місце ухвалення: м. Прилуки,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 р. представник ОСОБА_1 - адвокат Жайворонко І.В. пред`явив позов до ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням заяв: від 06.12.2021 - про уточнення позовних вимог (арк. 63-66), та від 09.02.2023 - про зменшення розміру позовних вимог (арк. 157-158), просив визнати транспортний засіб марки ВАЗ модель 2107030, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , спільним сумісним подружнім майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і стягнути на користь останнього з ОСОБА_2 1/2 вартості цього автомобіля у сумі 69699 грн 23 коп. та судові витрати. В обґрунтуванні позову вказано, що сторони перебували в шлюбі з 07.12.2011 по 08.12.2020, в період якого ними придбано зазначений автомобіль, який зареєстровано за ОСОБА_2 . Цей автомобіль є спільною сумісною подружньою власністю сторін, так як на його придбання витрачено їх спільні кошти. Під час перебування в шлюбі, але фактичного непроживання з ОСОБА_2 , остання без згоди та відома ОСОБА_1 28.08.2020 здійснила відчуження та перереєстрацію спірного автомобіля на іншу особу. ОСОБА_1 не отримував коштів від його продажу, а тому вважає, що він має право на вказану вище компенсацію.

У листопаді 2021 р. представник ОСОБА_2 - адвокат Зарічна Л.А. пред`явила позов до ОСОБА_1 , у якому просила визнати автомобіль марки ВАЗ 2107030, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , особистою приватною власністю ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_1 судові витрати. Ці вимоги обґрунтувано тим, що спірний автомобіль придбаний за час шлюбу, але за особисті кошти ОСОБА_2 , що отримані нею від продажу квартири АДРЕСА_1 , яка нею успадкована після смерті матері.

Ухвалою суду від 03.10.2022 справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості 1/2 частини автомобіля № 742/343/21 та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання автомобіля особистою приватною власністю № 742/4315/21 об`єднано в одне провадження з присвоєнням справі № 742/343/21 (арк. 126).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, позов ОСОБА_2 задоволено: визнано автомобіль марки ВАЗ 2107030, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , її особистою приватною власністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19962 грн 00 коп. відшкодування судових витрат. Ухвалюючи це рішення, суд виходив з того, що після смерті матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну їй за життя квартиру АДРЕСА_1 . Отримані від її продажу кошти ОСОБА_2 використано для придбання спірного автомобіля. Отже цей автомобіль був придбаний у період шлюбу сторін, проте за особисті кошти ОСОБА_2 , а тому він не є об`єктом спільної сумісної подружньої власності сторін, а є особистою власністю ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Жайворонко І.В. просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 і відшкодувати йому судові витрати, та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 . Доводи скарги зводяться до викладу обставин, наведених у позовній заяві, та такого:

- у відзиві на позов ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не зазначала, що спірний автомобіль є її одноособовою власністю. Натомість вона посилалася на те, що цей автомобіль є їхньою спільною сумісною власністю як такий, що і придбаний, і відчужений ними у шлюбі зі згоди ОСОБА_1 , а кошти від його продажу витрачено в інтересах їхньої сім`ї;

- доводи ОСОБА_2 про те, що автомобіль, про який йдеться, нею придбано за кошти, отримані від продажу квартири АДРЕСА_1 , успадкованої після смерті її матері ОСОБА_3 , є недоведеними: ця квартира й наразі облікується за померлою ОСОБА_3 і суду не надано ні документів, які б підтвердили прийняття ОСОБА_3 спадщини, що відкрилася після її смерті, ні договору купівлі-продажу вказаної квартири тощо. Причому автомобіль придбано 20.01.2012, а станом на 01.12.2021 відомості про право власності на згадану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні;

- спірний автомобіль ОСОБА_2 продала своєму сину 28.08.2020 відповідно до договору купівлі-продажу, а заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.12.2020 встановлено, що шлюбні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично припинились з серпня 2020 р. Отже автомобіль ОСОБА_2 продано в період, коли шлюбні стосунки сторін фактично припинились.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Зарічна Л.А. просить її відхилити, а рішення суду І інстанції залишити без змін (арк. 203-204).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню.

У справі встановлено таке.

07.12.2011 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , який заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.12.2020 у справі № 742/2946/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу розірвано. Судом у цій справі встановлено, що спільне подружнє життя сторонами припинено з серпня 2020 р. (п. 9 рішення). Ці обставини підтверджено копіями свідоцтва про шлюб сторін та вказаного рішення (арк. 7, 37-38, 78-79).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу автомобіля на умовах 100% передплати № 214122-Y01066 від 20.01.2012, ОСОБА_2 придбала в ПАТ «Чернігів-Авто» автомобіль за ціною 81000 грн 00 коп., з урахуванням ПДВ - 13500 грн 00 коп. При цьому умовами договору не визначено, який саме автомобіль придбала ОСОБА_2 (арк. 83-84), однак з інформації Територіального сервісного центру МВС № 7442 (ТСЦ МВС № 7442) від 04.11.2021 № 31/14-з11аз вбачається, що за ОСОБА_2 01.02.2012 зареєстрований транспортний засіб ВАЗ 217030-120-01, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , який 28.08.2020 перереєстровано на нового власника (арк. 85).

18.08.2020 ОСОБА_2 зверталась до служби 102 з повідомленням про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , її чоловік ОСОБА_1 забрав з будинку речі, розкладний стіл та просила, щоб їй зателефонував дільничний поліцейський. За цим фактом ОСОБА_2 20.08.2020 надавала пояснення, в якому зазначила, що вона проживала за вказаною адресою разом з чоловіком ОСОБА_1 на протязі 13 років, що минулого тижня він пішов від неї до себе у будинок по АДРЕСА_3 , а наступного дня приїхав і забрав спільно нажиті речі й стіл, тому вона просила провести з ним профілактичну бесіду. Ці обставини підтверджено копією рапорту помічника чергового Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 18.08.2020 і пояснення ОСОБА_2 від 20.08.2020 (арк. 35, 36).

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вказувала, що ним не доведено вартість автомобіля, 1/2 частину якого він просив з неї стягнути, та що автомобіль був проданий в період шлюбу і гроші від його продажу використані для покупки 21.05.2020 іншого автомобіля, який зареєстровано на позивача (арк. 27-28).

ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки Nissan Qashqai, 2013 р. випуску, який зареєстровано за ним 21.05.2020, що підтверджено копією свідоцтва (арк. 34).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 28.08.2020 № 7442/2020/2173160, ОСОБА_2 продала спірний автомобіль ОСОБА_4 (арк. 24, 110). З оригінала складеної ними розписки вбачається, що автомобіль продано за 2500 доларів 00 центів США (арк. 162 зворот).

За висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи з оцінки автомобіля ВАЗ 217030-120-01, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , № 005/23 від 03.02.2023, що виготовлений судовим експертом Даценком Г.Д., його ринкова вартість з урахуванням фактичного технічного стану на 03.02.2023 становить 139398 грн 46 коп. (арк. 147-156). За проведення експертизи ОСОБА_1 сплачено 2500 грн 00 коп., що підтверджено копією квитанції відповідного змісту (арк. 159).

ОСОБА_3 - матері ОСОБА_2 , за життя належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 23.05.1997 та свідоцтва про народження ОСОБА_3 (арк. 80, 82). ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (арк. 81).

Апеляційним судом досліджено технічний запис допитаних судом І інстанції свідків. Згідно з зафіксованою ним інформацією:

- ОСОБА_5 показала, що вона з подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувала у дружніх стосунках і їй відомо, що у них був автомобіль Priora, який в подальшому було продано сину ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , з його слів за 2300 доларів США. У грудні 2020 р. було розірвано їхній шлюб. Про розписку та спадщину їй нічого не відомо;

- ОСОБА_4 , який засвідчив, що позивач ОСОБА_1 проживав разом з ним та його матір`ю 13 років; автомобіль ВАЗ 217030 вони придбали за кошти, які було отримано його матір`ю після продажу квартири, але на той час він проходив службу у армії. За погодженням ОСОБА_1 , ОСОБА_4 купив у ОСОБА_2 машину за 2300 доларів США, що також підтверджується відповідною розпискою. Шлюб між позивачем та відповідачем розірваний у 2020 році.

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.

Частина 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1 ст. 60 СК України визначають, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (ст. 57 СК). У разі виникнення спору з цього приводу має доводитися не факт належності майна до спільної власності, а обставини, які виключають виникнення спільної сумісної власності на спірне майно. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17).

Для визнання майна особистою приватною власністю в порядку п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України суд повинен установити, що джерелом його набуття були особисті кошти одного з подружжя.

ОСОБА_2 не спростовано, що спірний автомобіль марки ВАЗ 217030-120-01, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований на неї, придбаний в період шлюбу з ОСОБА_1 та що він є їхньою спільною сумісною подружньою власністю.

Висновок експерта № 005/23 від 03.02.2023 учасниками справи не оспорюється; у свою чергу апеляційний суд не має підстав для його відхилення.

Принаймні з 20.08.2020 сторони припинили шлюбні відносини, а 28.08.2020 спірний автомобіль ОСОБА_2 перереєструвала на нового власника.

Жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу в розумінні ст. 77-80 ЦПК України того, що ОСОБА_2 придбала спірний автомобіль хоча й у шлюбі, але за її особисті кошти, суду не надано. Самі лише показання свідків не можуть бути достатнім підтвердженням того, що автомобіль марки ВАЗ 217030-120-01, державний реєстраційний № НОМЕР_2 є особистою власністю ОСОБА_2 . Крім того, у справі відсутні докази, що ОСОБА_2 прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її матері, в тому числі й квартиру АДРЕСА_1 , та докази, які б підтвердили, що вона мала право власності на цю квартиру, і про її продаж.

Вирішуючи справу, суд І інстанції визнав доведеними обставини, які не доведені належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами. Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 69699 грн 23 коп. - компенсації 1/2 вартості автомобіля марки ВАЗ 2107030, державний реєстраційний № НОМЕР_2 (139398 грн 46 коп. : 2 = 69699 грн 23 коп.) та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання цього автомобіля її особистою приватною власністю.

Перерозподіляючи відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд виходить з такого.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір: при поданні позовної заяви - в сумі 908 грн 00 коп. (арк. 1) та при поданні апеляційної скарги - в сумі 1362 грн 00 коп. (арк. 194), а разом 2270 грн 00 коп., а також витрати за проведення експертизи в сумі 2500 грн 00 коп. (арк. 159), які підлягають стягненню з ОСОБА_2 у зв`язку з повним задоволенням первісного позову.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Іншого щодо визначення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу чинне процесуальне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, не передбачає.

У статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що договір про надання тих видів правової допомоги, які ОСОБА_1 надано адвокатом Жайворонком І.В. у цій справі, укладається в письмовій формі та що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За нормами ст. 30 цього ж Закону, у такому договорі визначаються порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

З наведеного випливає, що для відшкодування витрат на правничу допомогу в договорі про її надання слід зазначити детальний опис послуг, що надаватимуться, їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Проте ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій такого договору не надано. У договорі про надання правничої допомоги від 11.01.2021 № 01/1101/21, укладеного ОСОБА_1 та адвокатом Жайворонком І.В. (арк. 136-137) визначено тільки те, що:

- замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу у цій цивільній справі (п. 1.1.);

- за надання правничої допомоги виконавцем передбачених п. 2 цього договору, замовник сплачує виконавцю кошти (п. 5.1);

- оплата здійснюється як в готівковій формі так і в безготівковій (п. 5.2);

- оплата правничої допомоги виконавця передбаченої п. 2.1. договору здійснюється протягом 20 робочих днів з моменту набрання рішенням законної сили (п. 5.3).

Складені адвокатом Жайворонком І.В. розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу на суму 17500 грн 00 коп. (арк. 138) і акт виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги від 11.01.2021 (арк. 139) за своєю природою не є самостійними юридичними документами і ними не може бути замінено належно оформлений договір про надання послуг між замовником та виконавцем, в тому числі й договір про надання правової допомоги.

Виходячи з зазначеного, суд позбавлений можливості відшкодувати ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу, надану адвокатом Жайворонком І.В. за договором про її надання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 375, 376 ч. 1 п. 2, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жайворонка Ігоря Вікторовича задовольнити, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2023 року скасувати; позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки ВАЗ 2107030, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , у сумі 69699 (шістдесят дев`ять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) грн 00 коп., витрати за проведення експертизи в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп., а разом 74479 (сімдесят чотири тисячі чотириста десять) грн 00 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання автомобіля особистою приватною власністю відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Ідентифікаційні дані учасників справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий: Судді: