Провадження №2/523/288/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про розірвання договору довічного утримання та повернення сторін до попереднього стану,

Установив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в липні 2023 року до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та повернення сторін до попереднього стану. Позивач просить:

- розірвати договір довічного утримання, укладений 28 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 438.

- привести сторони в первісний стан.

- повернути квартиру під АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

- зареєструвати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на квартиру під АДРЕСА_3 .

- зняти заборону відчуження з квартири під АДРЕСА_3 , яке було накладено 28.02.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 439, за договором довічного утримання (догляду), укладеного 28.02.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В обгрунтування своїх вимог, позивач як в позові, так і в відповіді на відзив зазначила, що 28 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 438. Згідно договору, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належне їй нерухоме майно: квартиру під АДРЕСА_3 , взамін чого ОСОБА_2 зобов`язалася забезпечувати ОСОБА_1 утриманням та доглядом довічно на умовах, встановленим цим Договором. Згідно п.4.1. цього договору ОСОБА_2 зобов`язана надавати ОСОБА_1 матеріальне забезпечення щомісяця не менше одного прожиткового мінімуму для громадян відповідного віку, визначеного чинним законодавством. А також згідно п. 4.2. оплачувати житлово-комунальні послуги; забезпечувати належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів; надання за потребою транспортних послуг, ремонт побутової, а також аудіо- відеотехніки тощо; щотижневе прибирання квартири; догляд за могилами дочки та онука ОСОБА_1 на кладовищі «Західне» в місті Одесі.

Однак, відповідачка не виконує взяті на себе обов`язки та не забезпечує матеріально та необхідним доглядом. Після отримання квартири під АДРЕСА_3 у власність, ОСОБА_2 почала ухилятися та не виконувати свої обов`язки по догляду за позивачем.

Як зазначила позивачка у своєму позові, через короткий час після підписання договору довічного утримання, ставлення до неї зі сторони відповідачки змінилося, вона стала байдужою до ОСОБА_1 та не виконувала жодного зобов`язання, які вона взяла на себе згідно Договору довічного утримання.

Після укладення договору, відповідачка з власної ініціативи змінила замки у квартирі, де проживає позивачка за адресою: АДРЕСА_4 . Після укладення договору позивачка помітила, що коли її не було вдома, хтось був у її квартирі, а ключі були лише у відповідачки. Позивачка почала помічати, що з її квартири почали постійно зникати цінні речі: господарські інструменти покійного чоловіка, риболовецькі снасті, резинові човни для рибальства, постільна білизна, посуд. Потім зникла велика сума грошей, якої б вистачило на придбання квартири. Після цього випадку позивачка повністю втратила довіру до відповідачки і більше не захотіла мати з нею жодних відносин.

Позивачка пропонувала відповідачці розірвати договір довічного утримання за взаємною згодою. Обидві сторони з`явились для цього до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., проте у нотаріуса чоловік відповідачки ОСОБА_3 поводився дуже агресивно, вчинив сварку, кричав і принижував позивачку, тому сторони посварились і їм не вдалося вирішити дане питання у позасудовому порядку.

На даний момент сторони не підтримують жодних відносин і не спілкуються між собою. Позивачка боїться за своє життя і здоров`я, тому не хоче мати нічого спільного з відповідачкою, жодних відносин і жодної взаємодії.

Позивачка вважає, що подальше спілкування та взаємодія з відповідачкою та її чоловіком є небезпечним, адже такі відносини підривають стан здоров`я позивачки з огляду на поведінку відповідачки та враховуючи вік і стан здоров`я позивачки, а також враховуючи ті події, які позивачка пережила за короткий час у 2021 - 2022 роках, а саме : ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув онук позивачки - ОСОБА_5 ( самогубства ). Отже, остання подія стала страшним ударом для позивачки, оскільки вона з чоловіком виховувала онука з 2001 року, коли пішла з життя його мати, що підтверджується посвідченням ОСОБА_1 про опікунство над ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка зазначає, що через 2 місяці після смерті онука, відповідачка вмовила її підписати договір довічного утримання, скориставшись її пригніченістю і самотністю та тим, що всі найближчі люди позивачки померли і вона лишилась зовсім одна. Але коли пройшов час, позивачка стала почувати себе трохи краще і зрозуміла, що відповідачка використала її задля отримання квартири у власність і при цьому нічого не виконувала з тих умов, які були передбачені в договорі довічного утримання. Через порушення умов договору відповідачкою, позивачка втратила довіру до відповідачки і в майбутньому не бачить жодної можливості для взаємодії та підтримання будь-яких відносин.

Відповідно до іт. 4.1. договору довічного утримання сума матеріального забезпечення з утримання (догляду), яке щомісяця має надаватись ОСОБА_6 має бути не меншою одного прожиткового мінімуму для громадян відповідного віку, визначеного діючим законодавством.

Договір був укладений 28 лютого 2023 року, отже до 28 числа кожного наступного місяця відповідачка повинна була перераховувати позивачці суму матеріального забезпечення у розмірі одного прожиткового мінімуму. Відповідачка цього не робила, тому у матеріалах справи немає жодних квитанцій про сплату прожиткового мінімуму за березень 2023 року, квітень 2023 року, травень 2023 року, червень 2023 року. Таким чином відповідачка порушила умови договору довічного утримання, що є підставою для його розірвання.

В порушення договору оплату житлово-комунальних послуг відповідачка не здійснювала. За умовами договору, починаючи з 28 лютого 2023 року відповідачка зобов`язана була оплачувати всі житлово комунальні послуги позивачки.

Відповідачка лише у липні і у серпні 2023 року оплатила комунальні послуги за ту квартиру, яку отримала у власність за договором довічного утримання АДРЕСА_3 . Всі інші комунальні послуги позивачки за весь період дії договору відповідачка не оплачувала в порушення умов договору.

Відповідачка порушила умови договору та не здійснювала щотижневе прибирання у квартирі позивачки. Відповідачка не надала жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили здійснення прибирання. В матеріалах справи не міститься жодного договору, укладеного з кліннінговою компанію та жодних актів прийому-передачі виконаного прибирання, підписаного між сторонами. Також відсутні будь-які інші докази здійснення прибирання відповідачкою, яке мало виконуватись кожного тижня, починаючи з 28 лютого 2023 року.

Лікувальними засобами відповідачка не забезпечувала ОСОБА_1 . Всі ліки позивачка придбавала за власний рахунок. А, виписки з банківській карти, які надала відповідачка жодним чином не підтверджують придбання переліку препаратів, які призначались позивачці та позивачці.

Прибирання на цвинтарі відповідачка всупереч умов договору даного обов`язку також не виконувала. Позивачка надала всі необхідні докази та фотографії, які свідчать про невиконання обов`язків відповідачкою за договором. Відповідачка надала фотографії про прибирання на цвинтарі, які датовані вереснем 2023 року, тобто вже після відкриття провадження по справі, бажаючи створити видимість виконання договору. Ці фотографії не спростовують той факт, що відповідачка не виконувала свого обов`язку, починаючи з 28 лютого 2023 року і до відкриття провадження по справі.

Враховуючи зазначене в позовній заяві та відповіді на відзив, позивачка просила її позовні вимоги задовольнити, а також вирішити питання щодо стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 27 липня 2023 року відкрито загальне позовне провадження по зазначеній справі та надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. (а.с. 27).

Стороною відповідача адвокатом Римар Д. В. 19 вересня 2023 року надано відзив на позовну заяву. (а.с. 55-62).

В відзиві зазначено, що відповідачка категорично не погоджується з вимогами позивачки, вважає їх необгрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства виходячи з наступного.

Позивачка знаходилась деякий час у дуже тяжкому психологічному стані (після смерті чоловіка та онука). Була безпорадна і розгублена, тому що вона ніколи не займалась питаннями з отриманням пенсії, оплати комунальних послуг, телефону та інше. Тому відповідно стало зрозуміло, що їй потрібна постійна допомога та піклування.

Відповідачка з чоловіком щоденно відвідували ОСОБА_7 , привозили їжу, їздили по різним інстанціям, для відновлення документів, які не могла знайти позивачка.

Була проведена колосальна робота по відновленню свідоцтв на право власності на квартири за такими адресами: АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 .

В підтвердження проведеної роботи надано листи від нотаріуса від 03.02.2023 року № 65/02-14 та від 31.01.2023 року № 50/02-14.

Окрім того, ОСОБА_8 допомагала в оформленні спадщини на квартиру, яка належала чоловіку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_9 .

ОСОБА_8 неодноразово разом з позивачкою зверталась до нотаріуса ОСОБА_9 , оскільки знайшли деякі ксерокопії звернень до неї покійного онука ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини після смерті його діда ОСОБА_4 .

Окрім цього, за допомогою ОСОБА_2 зібрано всі необхідні документи для отримання матеріальної допомоги на поховання в Управлінні соціального захисту населення

ОСОБА_8 відновила свідоцтво про народження доньки та онука ОСОБА_1 , свідоцтво про смерть доньки. Для того щоб встановити факт родинних зав`язків з померлим онуком, відповідачка допомагала розпочати справу в Суворовському районному суді м. Одеси.

Згодом, стан здоров`я позивачки покращився. Паралельно відповідачка неодноразово дзвонила сестрі чоловіка позивачки - ОСОБА_10 з питанням, щодо її участі у допомозі ОСОБА_11 та отримала відповідь, щодо можливого її приїзду до Одеси в кінці лютого або березня, оскільки на той час вона знаходилась в Ізраїлі та не планувала раніше приїжджати.

Відповідачка постійно цікавилась у ОСОБА_12 щодо родичів, які б могли піклуватись про неї, оскільки через вік та загальний стан позивачки, вона потребувала стороннього догляду, підтримки та допомоги. Однак ОСОБА_13 категорична відповідала, що поруч не має бажання бачити ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_14 (рідна сестра померлого чоловіка).

Оскільки позивачка потребувала стороннього догляду, підтримки та допомоги, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 було прийнято рішення щодо укладення договору довічного утримання (догляду) від 28.02.2023 року, як гарантія, що позивачка не залишиться сама та може розраховувати на підтримку матеріальну, ментальну та фізичну від відповідачки.

Як зазначила сторона відповідача, Оскільки у позивачки, була відсутня деяка техніка в її квартирах, ОСОБА_8 , в рахунок суми матеріального забезпечення придбала самостійно холодильник з нижньою морозильною камерою. Даний факт підтверджується доданою до відзиву копією чека з підприємства ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД». Сума холодильника з нижньою морозильною камерою становить 18 456.00 (Вісімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Відповідно до заявки на доставку, адресою доставки холодильника з нижньою морозильною камерою є: АДРЕСА_10 , замовник - ОСОБА_8 (копія додається).

Окрім того, в рахунок суми матеріального забезпечення включається оплата комунальних послуг за квартиру де зареєстрована та фактично проживає ОСОБА_13 ( АДРЕСА_6 ), за які ОСОБА_8 сплачувала самостійно, що підтверджується копіями квитанцій, де зазначено відповідачку як платника.

14.07.2023 року було здійснено переказ готівкових коштів у сумі 2700.00 гривень, про що свідчить квитанція про підтвердження платіжної операції (копія додається), відповідно до якої призначення платежу зазначено - щомісячна плата за договором довічного утримання від ОСОБА_2 .

23.08.2023 року було здійснено переказ готівкових коштів у сумі 2700.00 гривень, про що свідчить квитанція про підтвердження платіжної операції (копія додається), відповідно до якої призначення платежу зазначено - щомісячна плата за договором довічного утримання від ОСОБА_2 .

07.09.2023 року направлено поштовий переказ на адресу ОСОБА_1 у сумі 2 700.00 грн., що підтверджується фіскальним чеком AT «УКРПОШТА» (копія додається).

Окрім того, оскільки у ОСОБА_12 не було навіть електрочайника, відповідачка придбала його для неї. В тому числі було придбано ліхтар з пультом управління в період щоденного відключення світла у м. Одесі, оскільки відповідачка турбувалась про позивачку.

В тому числі, відповідачка сплачували витрати за телефонні послуги ОСОБА_1 , а саме 04.03.2023 року було поповнено рахунок її телефонної карти на 275 грн., 31.03.2023 року рахунок поповнено на 275 грн., 01.05.2023 року на 125 грн., 18.05.2023 року на 75 грн., 24.05.2023 на 200 грн., 29.05.2023 року на 300 грн., що підтверджується копією виписки з банківського рахунку відповідачки.

З огляду на вищевикладене відповідачка в повному обсязі, навіть вище мінімальної суми матеріального забезпечення з утримання (догляду), передбаченої Договором довічного утримання, виконує п. 4.1. Договору.

Щодо оплати житлово-комунальних послуг сторона відповідача зазначила наступне.

Заборгованість щодо сплати комунальних платежів відсутня, що підтверджується довідкою № 71 від 01.09.2023 року, виданою ОСОБА_2 , про те, що вона на 01.07.2023 року дійсно не має заборгованості на комунальні послуги (УБПТ, обслуговування ліфтів, вивіз ТБО, холодне водопостачання, опалення та утримання котельні) за адресою: АДРЕСА_5 . Також надано копії квитанцій від 20.07.2023 року та від 11.08.2023 року щодо сплати за комунальні послуги за квартиру за адресою: АДРЕСА_5 . За місцем реєстрації ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_6 також відсутня заборгованість, про що свідчать дані з особистого рахунку за період з січня 2023 року по серпень 2023 року. На підтвердження відсутності заборгованості надано витяг з особистого рахунку за адресою: АДРЕСА_6 .

Також відповідач зазначила, що забезпечувала ОСОБА_1 належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів, супроводжувала її до лікарів вузьких спеціалістів за направленнями сімейного лікаря, а саме: невропатолога, офтальмолога, ортопеда, ендокринолога, судинного хірурга, стоматолога та ін.

Надавала за потребою ОСОБА_1 транспортні послуги, ремонт побутової, а також аудіо-, відеотехніки.

В силу похилого віку позивачка потребувала сторонньої допомоги у прибиранні її квартири. ОСОБА_8 робила не тільки поточне прибирання а й генеральне, проводила сухе і вологе прибирання. Мила вікна та пересаджувала квіти.Крім прибирання, ОСОБА_8 готувала їжу, допомагала по господарству, приносила продукти, ліки, слідкувала за тиском, контролювала прийом ліків.

Доглядала за могилами дочки та онука позивачки на кладовище «Західне» в місті Одесі.

25.04.2023 року, відповідачка разом з позивачкою відвідали могилки її дочки та онука, про що свідчать фото, які додаються із зазначенням дати. В квітні місяці могилки родичів позивачки були охайно прибрані та доглянуті, про що свідчать зроблені фото. На фото підтверджується присутність ОСОБА_2 у відображенні пам`ятника, також поряд з пам`ятником стоїть безпосередньо ОСОБА_13 .

З огляду на вищевикладене твердження позивачки, що: «...Відповідачка не виконує взяті на себе обов`язки та не забезпечує позивачку матеріально та необхідним доглядом. Після отримання кватири під АДРЕСА_3 у власність, ОСОБА_2 почала ухилятися та не виконувати свої обов`язки по догляду за мною...» не відповідає дійсності та не знаходять свого підтвердження з урахуванням фактичних даних та доказів наданих відповідачкою. Позивачка не надала жодного доказу, який би свідчив про зворотнє, на думку відповідачки.

ОСОБА_8 ніколине очікувала такого розвитку подій, тому не збирала всі підтверджуючі документи щодо її витрат на ОСОБА_17 .

В зв`язку з чим відповідач вважає, що позивач не довів позовних вимог, оскільки не надав доказів, які б у сукупності підтверджували невиконання чи неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання, тому і просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Також представник відповідача - адвокат Римар Д. В. просила при проголошенні рішення зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 06 вересня 2023 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд по суті позову. (а.с. 46).

Представник позивача адвокат Майборода Г. О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. (а.с. 104).

Відповідач та її представник адвокат Римар Д. В. в судовому засіданні просили врахувати відзив на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

З`ясував обставини справи, вислухав представника позивача, відповідача та її представника, дослідив та проаналізував матеріали справи, встановив факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 438.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувана утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно договору, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належне їй нерухоме майно: квартиру під АДРЕСА_3 , взамін чого ОСОБА_2 зобов`язалася забезпечувати ОСОБА_1 утриманням та доглядом довічно на умовах, встановленим цим Договором. (а.с. 9-11).

П. 4 зазначеного договору містить обов`язки набувача по утриманню (догляді) та матеріальному забезпеченні відчужувача.

4.1. Сума матеріального забезпечення з утримання (догляду), яке щомісяця має надаватись ОСОБА_18 має бути не меншою одного прожиткового мінімуму для громадян відповідного віку, визначеного діючим законодавством.

4.2 Умови утримання (догляду):

а) оплата житлово-комунальних послуг;

б) забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів;

в) надання за потребою транспортних послуг, ремонт побутової, а також аудіо-, відеотехніки тощо,

г) щотижневе прибирання квартири;

ґ) догляд за могилами дочки та онука Відчужувача на кладовищі «Західне» в місті Одесі.

У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувана (частина перша цієї статті).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувана або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням (неналежне виконання).

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання»

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 347/1273/16 зроблено наступний висновок: «Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувана або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положення частини першої статті 755 ЦК України, не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору».

Сума матеріального забезпечення з утримання (догляду), яке щомісяця має надаватись ОСОБА_18 згідно Договору довічного утримання від 28.02.2023 року мала бути не меншою одного прожиткового мінімуму для громадян відповідного віку, визначеного діючим законодавством.

14.07.2023 р., 23.08.2023р., 07.09.2023р. відповідач намагалась виконати умови договору та здійснювала перекази готівкових коштів у розмірі по 2700 гривень, однак всі зазначені кошти були повернуті на банківську картку відповідача.

Дійсно, договір довічного утримання був укладений 28 лютого 2023 року, отже до 28 числа кожного наступного місяця відповідачка повинна була перераховувати позивачці суму матеріального забезпечення у розмірі одного прожиткового мінімуму. Матеріали справи не містять доказів про сплату прожиткового мінімуму за березень 2023 року, квітень 2023 року, травень 2023 року, червень 2023 року на користь позивачки зі сторони відповіадча. Таким чином відповідачка порушила умови договору довічного утримання, що є підставою для його розірвання.

Суд не приймає доводи відповідача щодо того, що кошти від покупок холодильника та пральної машини фактично входять в матеріальне забезпечення позивача, суд не приймає, оскільки, як і зазначила сама відповідачка, зазначену техніку вона придбала для позивача самостійно та вона не довела того, що зазначена техніка була критично необхідною для позивача.

Щодо виконання умов договору в частині сплати комунальних послуг, суд зазначає, що умови зазначеного договору в цій частині не містять визначення за які саме комунальні послуги та за які об`єкти нерухомості вони повинні сплачуватись.

Відповідачем здійснювалась оплата комунальних послуг за квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , та квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , та по зазначених об`єктам нерухомості станом на 01.07.23р. та 01.08.23р. відсутня заборгованість по сплаті комунальних послуг. (а.с. 77, 78).

Щодо сплати комунальних послуг за об`єкт нерухомості квартиру за адресою: АДРЕСА_11 , Договір довічного утримання не містить відомостей щодо необхідності сплати комунальних послуг за зазначену квартиру, сторони правочину по різному зрозуміли умови договору, з роз`ясненнями чи зміну умов договору в цій частині до приватного нотаріуса Русских С. Б. не звертались, тому суд не встановлює порушень умов договору в цій частині.

Матеріали справи також не містить належних та допустимих доказів в підтвердження виконання умов укладеного договору в частині щотижневого прибирання у квартирі позивачки. В матеріалах справи не міститься жодного договору, укладеного з кліннінговою компанію та жодних актів прийому-передачі виконаного прибирання, підписаного між сторонами. Також відсутні будь-які інші докази здійснення прибирання відповідачкою, яке мало виконуватись кожного тижня, починаючи з 28 лютого 2023 року.

Щодо забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів, відповідач частково довела виконання умов договору, що підтверджується листом КНП «Консультативно-діагностичний центр №29» ОМР (а.с. 112) скриншотами переписки месенжерів з лікарями та ін. (а.с. 102-103).

Щодо надання транспортних послуг позивач зазначила, що такі послуги надавались стороною відповідача, хоча і не безкоштовно. Як зазначила ОСОБА_1 зазначені послуги вона завжди оплачувала сама за вартістю таксі. Доказів зазначеного позивачка не надала.

Щодо невиконання прибирання на цвинтарі

В квітні місяці могили родичів позивачки були охайно прибрані та доглянуті, про що свідчать зроблені фото. На фото підтверджується присутність ОСОБА_2 у відображенні пам`ятника, також поряд з пам`ятником стоїть безпосередньо ОСОБА_13 (а.с. 110,111).

Договором довічного утримання не передбачена частота прибирання могилок і не є можливим фізично прибирати могилки взимку або при підвищених температурних показниках влітку.

В вересні місяці, відповідач навідалась на «Західне» кладовище у м. Одесі та прибрали могили покійного чоловіка позивачки, її доньки та онука, що підтверджується фотографіями з зазначенням дати. Згідно наданих фото, могили доглянуті, чисті, охайні, відсутні будь-які бур`яни. (а.с. 106-109).

З огляду на вищевикладене, відповідач виконує взяті на себе зобов`язання щодо догляду за могилами дочки та онука позивачки на кладовище «Західне» в місті Одесі, та в тому числі доглядає могилку покійного чоловіка позивачки, що не входить в умови Договору довічного утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

У відповідності до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Згідно ст. 756 ЦК Україниу разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому прямо і чітко вирішено питання про значення вини для вирішення спору про розірвання договору: договір підлягає розірванню незалежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобов`язання.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачем умови укладеного договору довічного утримання не виконувались в повному обсязі і позивач був позбавлений того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання договору довічного утримання укладений 28 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 438 та приведення сторін у первісний стан.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп. за подачу позовної заяви, котрі підлягають стягнення з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги задоволено. (а.с. 1).

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду адвокат Майборода Г. О., що підтверджується Договором про надання правничої (правової) допомоги №090/22-08-2023 від 22.08.2023р. Вартість витрат на правову допомогу склала 20000 гривень, котрі позивачка і просила стягнути на її користь.

Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 19 листопада 2021 року у справі № 752/16038/19 (провадження № 61-7905св21).

Тому, суд вважає, що витрати в розмірі 20000,00 грн. на правничу допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат.

Суд врахувавши, критерій реальності витрат на правничу допомогу та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до розміру 6000,00 грн., яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Керуючись ст.ст. 4-7,1-13,17-18,109,131,137,211,223,259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.3,11-16 ЦК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про розірвання договору довічного утримання та повернення сторін до попереднього стану задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 28 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 438.

Привести сторони в первісний стан.

Повернути квартиру під АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Зареєструвати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на квартиру під АДРЕСА_3 .

Зняти заборону відчуження з квартири під АДРЕСА_3 , яке було накладено 28.02.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 439, за договором довічного утримання (догляду), укладеного 28.02.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.Повний текст рішення складено та підписано 05 березня 2024 року.

Суддя