Єдиний унікальний номер справи 639/8650/21
Провадження №22-ц/824/3243/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року до ОСОБА_1 , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовом до АТ КБ «Приват банк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення безпідставно стягнутих коштів в сумі 7633,35 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 03 серпня 2017 року приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. вчинив виконавчий напис №7868 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 121 951,68 грн. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07 липня 2021 року в справі №619/605/21 позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв А.А., Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Під час розгляду зазначеної справи з позивача безпідставно було стягнуто з його заробітної плати на користь банку за період з листопада 2020 року до січня 2021 року 7633,35 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 грудня 2021 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про захист прав споживачів передано для розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року позов задоволено частково, стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 7633,35 грн, 6500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір в розмірі 992, 40 грн. В задоволенні решти вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судові витрати по справі.

Скаргу обґрунтовує тим, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 27.04.2007 року уклали кредитний договір №НАН2АW55760063, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 54 460, 00 грн на термін до 25.04.2014 року та зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Вказує, що ОСОБА_1 не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісію, а також іншими витратами відповідно до умов вказаного договору. В порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.02.2013 року у справі №2020/13591/2012 задоволено вимоги банку та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 35 844, 64 грн, нараховану станом на 04.12.201 року. Рішення набрало законної сили та підлягає виконанню. ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення №2020/13591/2012 у справі, заборгованість не сплачує, борг не погашає. У 2021 році Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього 20 721, 88 грн нарахувань за ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.02.2013 року. 29.11.2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова відкрито провадження у справі №622/1119/21 та вирішено розглядати справу у спрощеному провадженні, розгляд призначено на 28.02.2023 року. Термін виконання зобов`язань за кредитним договором від 27.04.2007 року вже настав та боржник не виконує кредитні зобов`язання. Зазначає, що позивачем заборгованість за спірним кредитним договором не погашена, що підтверджується судовими рішеннями, тому відсутні будь-які підстави для задоволення вимог про стягнення з банку грошових коштів, які отримані від позивача, а належним способом захисту є вимога про перерахунок заборгованості або скасування нарахованої заборгованості. Стверджує, що стягнуті державною виконавчою службою кошти у розмірі 7 633, 35 грн у виконавчому провадженні №61576567 спрямовані на погашення заборгованості саме за кредитним договором №НАН2АW55760063від 27.04.2007 року, яка не погашена, що підтверджується рішенням суду та іншими матеріалами справи.

Станом на початок розгляду справи по суті відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено в повному обсязі.

Відповідно до довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 11.03.2021 року, з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» згідно з ВП №61576567 від 04.11.2020 року щомісяця проводиться утримання у розмірі 20% та перераховується згідно з постанови: листопад 2020 року - 2536, 79 грн, грудень 2020 року - 2538, 29 грн та січень 2021 року - 2558, 27 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦУ України встановлено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні кошти стягнуті на виконання виконавчого напису нотаріуса № 7868 від 03.08.2017 року.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в задоволено в повному обсязі, виконавчий напис№7869, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А від 03.08.2017 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 121 951, 68 грн на користь правонаступника Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - ПАТ Комерційний банк «Приватбанк», визнано таким, що не підлягає виконанню.

З вказаного вбачається, що правові підстави набуття банком грошових коштів, що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України.

Посилання скаржника на те, що стягнуті державною виконавчою службою кошти у розмірі 7 633, 35 грн у виконавчому провадженні №61576567 спрямовані на погашення заборгованості саме за кредитним договором №НАН2АW55760063 від 27.04.2007 року, є безпідставним, оскільки виконавче провадження № 61576567, за яким з позивача стягнуті кошти, було відкрито саме на виконання виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому визнано судом таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено. Відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року до ОСОБА_1 , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення безпідставно набутих коштів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК Україн.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько