ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/6546/22 Номер провадження 22-ц/814/1026/24Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О.О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Гречкою Віктором Олексійовичем,

на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року, постановлене суддею Гальченко О.О.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

27.12.2022 АТ «ОТП Банк» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 06.09.2021 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №. За умов такого договору позичальник отримав від банку кредит на принципах поворотності, платності, строковості в сумі 101 500,00 грн. зі сплатою 18% річних. Виконання зобов`язання за таким договором відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів.

Позивач свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Тоді як відповідач допустив істотні порушення умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

19.10.2022 позивач направив відповідачу вимогу про погашення заборгованості, яка останнім залишена без реагування. Станом на грудень 2022 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № від 06.09.2021 склала 98 709,36 грн., із яких: 82 922,71 грн. - заборгованість по тілу, 15 786,65 грн. - заборгованість по відсотках, які просить стягнути включно із судовими витратами у розмірі 2 481,00 грн.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 19.06.2023 позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості -задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № від 06.09.2021 у розмірі 98 709,36 грн. та понесений позивачем судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що відповідач допустив порушення умов зобов`язання за кредитним договором, унаслідок утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню згідно наданого позивачем розрахунку.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23.08.2023 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 19.06.2023 у справі №545/6546/22 - залишено без задоволення.

Не погодившись із указаним судовим рішенням, відповідач, в інтересах якого діє представник - адвокат Гречка В.О., оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити та стягнути на його користь судовий збір та 10 000,00 грн. правничих витрат.

Наголошує, що кредит надавався відповідачу на споживчі цілі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про споживче кредитування», яким визначено обов`язковість використання процедури досудового врегулювання спору, яка у цій справі не дотримана і доказів на підтвердження направлення банком позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту банком не надано.

Із підстав викладеного, посилаючись на позицію Верховного Суду, сформовану у справах №347/832/16 від 14.12.2022, №761/13847/15-ц від 19.10.2022, №607/122/15-ц від 05.10.2022 та ін., вважає звернення позивача в суд із цим позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитом передчасним.

Зазначає, що не був обізнаний про наявність цього позову в суді, а після того як довідався надав суду відповідні пояснення по суті спору. Зокрема, що у період із 03.2022 по 05.2022 банк надав кредитні канікули з можливістю відстрочки платежів по кредиту; із 06.2022 по 09.2022 відсутність платежів зумовлена фінансовим станом та узгодження з банком прострочки.

Доводить, що станом на 29.12.2022 фактична заборгованість по тілу кредиту складала 60 183,57 грн.; станом на 19.06.2023, дата постановлення рішення, становила 17 283,57 грн.; станом на 14.07.2023 10 683,57 грн. по тілу кредиту та 11 735,94 грн. за відсотками.

У подальшому відповідач виконав боргові зобов`язання в повному обсязі, сплативши по графіку на користь позивача згідно квитанції №171606807 від 04.08.2023 у розмірі 8 000,00 грн., та квитанції №174427163 від 05.09.2023 у розмірі 6 998,00 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.08.2021 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист./а.с.15-16/

06.09.2021 ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, яким надано інформацію про такі умови кредитування: кредитний ліміт 101 500,00 грн.; строк кредитування 24 місяців; мета - споживчі цілі; процентна ставка 18% річних. Додатком №1 до Паспорту споживчого кредиту є орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту./а.с.10-12/

06.09.2021 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, за умов якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 101 500,00 грн.; дата остаточного повернення кредиту: 06.09.2023 (п.1.1.); протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 18% річних (п.1.2.)./а.с.5-9/

06.09.2021 датована заява на видачу готівки №7394052, банк отримувача ОТП «Банк», отримувач ОСОБА_1 , загальна сума 101 500,00 грн./а.с.17/

13.10.2022 датована вимога банку про погашення заборгованості адресована ОСОБА_1 , за змістом якої, у зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 13.10.2022 прострочена заборгованість за договором складає 22 962,25 грн.; кредитор вимагає від ОСОБА_1 повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту в 30-ти денний строк з дня отримання даної вимоги. Станом на 13.10.2022 загальна сума до сплати становить 98 709,36 грн./а.с.23/

Згідно розрахунку заборгованості за договором № від 06.09.2021 склала 98 709,36 грн., із яких: 82 922,71 грн. - заборгованість по тілу, 15 786,65 грн. - заборгованість по відсотках./а.с.25-27/

Задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із підстав доведеності неналежного виконання позичальником умов зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту та процентами.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У відповідності до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Із матеріалів справи убачається, що 06.09.2021 між сторонами укладено кредитний договір №, кінцевим строком виконання зобов`язання до 06.09.2023 та погодженим графіком платежів, який є Додатком №1 до кредитного договору, яким визначено необхідність вчинення рівними платіжками у сумі 5930,75 грн. щомісяця до 06.10.2021, 08.11.2021, 06.12.2021, 06.01.2022, 07.02.2022, 07.03.2022, 06.04.2022, 06.05.2022, 06.06.2022, 06.07.2022, 08.08.2022, 06.09.2022, 06.10.2022, 07.11.2022, 06.12.2022, 06.01.2023, 06.02.2023, 06.03.2023, 06.04.2023, 08.05.2023, 06.06.2023, 06,07.2023, 07.08.2023 та останній платіж 5908,56 грн. до 06.09.2023./а.с.13-14/

Зі змісту розрахунку вбачається, що позичальник допустив прострочення заборгованості за періоди із: 08.02.2022 по 07.03.2022, 08.03.2022 по 06.04.2022, 07.04.2022 по 06.05.2022, 07.05.2022 по 06.06.2022, 07.06.2022 по 06.07.2022; а 13.10.2022 датована вимога кредитора адресована позичальнику про погашення заборгованості у Повному обсязі.

Таким чином кредитор, установивши неналежне виконання позичальником умов зобов`язання зі сплати чергових платежів, реалізував право на дострокове повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами.

За змістом частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції від 23.04.2021, чинній на момент укладення договору), уразі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Наведений обов`язок кредитором виконано 19.10.2022, що підтверджується трекінгом відправлення 800; вимога адресована відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання/а.с.24/. Тому апеляційний суд виходить із «презумпції обізнаності», за якої особа, якій адресовано таке повідомлення знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо передчасності звернення позивача в суд із цим позовом про дострокове стягнення заборгованості, не знайшли свого підтвердження та апеляційним судом відхиляються, як і посилання на запровадження кредитних канікул із 01.03.2022 до 30.04.2022, а за кредитними картками - до 31.05.2022. Оскільки, за умовами ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції від 23.04.2021, чинній на момент укладення договору), кредитор набуває право вимагати дострокового повернення споживчого кредиту уразі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. При цьому кредитор не звільняє від сплати платежів, що не були сплачені протягом дії кредитних канікул, а переносить їх на кінець графіку.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача про його необізнаність про наявність цього позову в суді, а також належність виконання зобов`язання за кредитом, колегія суддів враховує наступне.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Щербанівської сільської ради./а.с.41/ судова кореспонденція, яка надсилалася відповідачу за вказаною адресою повернута без вручення адресату з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою»/а.с.53,56/, що у розумінні п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України є днем вручення судової повістки. Відтак, суд першої інстанції правомірно постановив рішення за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про день та час розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина перша та друга статті 367 ЦПК України).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 367 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 27.03.2023 у справі №686/9366/20 сформовано висновок, що апеляційний суд вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Так, при зверненні в суд із апеляційною скаргою відповідачем надано докази, які не становили предмет дослідження суду першої інстанції, а саме: платіжні інструкції від 20.11.2022 у розмірі 20 000,00 грн., від 07.11.2022 у розмірі 10 000,00 грн., від 05.12.2022 у розмірі 5 002,00 грн., від 09.01.2023 у розмірі 5 100,00 грн., від 27.01.2023 у сумі 8 000,00 грн., від 22.02.2023 у розмірі 7 500,00 грн., від 28.04.2023 у розмірі 8 000,00 грн., від 05.05.2023 у розмірі 7 500,00 грн., від 06.06.2023 у розмірі 6 800,00 грн., від 05.07.2023 у розмірі 6 600,00 грн., від 14.07.2023 у розмірі 1 500,00 грн.; а також довідки АТ «ОТП Банк», що станом на 29.12.2022 заборгованість по тілу складає 60 183,57 грн.; станом на 19.06.2023 17 283,57 грн.

Оцінюючи такі докази, колегія суддів враховує наступне. Так, матеріалами справи підтверджено дотримання районним судом норм процесуального закону при постановленні оскаржуваного рішення, а доводи відповідача, з якими він пов`язує підстави перегляду заочного рішення, а саме, що випадково, із застосунку «Дія», дізнався про наявність судового рішення не спростовують того, що за умов добросовісного здійснення своїх прав та виконання процесуальних обов`язків, відповідач мав можливість своєчасно надати суду докази за період із 20.11.2022 по 06.06.2023.

При цьому колегія суддів враховує, що складений позивачем розрахунок заборгованості, заявленої до стягнення, охоплює період із 07.09.2021 по 14.10.2022, тобто вчинені платежі за період із 20.11.2022 по 06.06.2023 виходять за його межі; тоді як платежі від 05.07.2023 по 14.07.2023 - не існували на момент постановлення оскаржуваного рішення, що виключає підстави врахування судом апеляційної інстанції таких доказів за наслідками перегляду рішення датованого 19.06.2023.

Надані відповідачем довідки АТ «ОТП Банк» щодо розміру заборгованості за тілом кредиту станом на 29.12.2022 (60 183,57 грн.) та станом на 19.06.2023 (17 283,57 грн.) не впливають на висновки суду першої інстанції, оскільки такі довідки були складені банком 14.07.2023, тобто вже після постановлення рішення, ухваленого на підставі наявних у справі доказів, тоді як в суді першої інстанції позивач не уточнював та не змінював вимог позову, заявляючи до стягнення як заборгованість за тілом кредиту, так і відсотками. Відповідно, вчинені відповідачем платежі не змінюють правильність висновків суду першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення, але можуть бути враховані при його виконанні.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на доказах, поданих з порушенням норм процесуального закону, а тому апеляційним судом до уваги не приймаються. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін. Підстав здійснення перерозподілу судових витрат та стягнення правничих витрат в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Гречкою Віктором Олексійовичем, - залишити без задоволення.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20.02.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак