Справа № 199/5817/23
29 лютого 2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі
головуючого судді Богун О.О.,
при секретареві Буточкіній М.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову посилалась на те, що позивачка та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від цивільного шлюбу сторони мають спільну доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Через постійні сварки та непорозуміння наші з відповідачем сімейні відносини були припинені у травня 2017 року. Відповідач ОСОБА_2 зібрав свої речі та виїхав проживати в інше місце. З того часу відповідач жодного разу не з`являвся в житті позивачки та їх спільної дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З травня 2017 року позивачка з донькою проживає окремо від відповідача. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення.
19.10.2022 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 , шлюб зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».
Донька, ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою та її чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на утриманні позивачки та її чоловіка.
У зв`язку з чим позивачка просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 07 серпня 2023 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
29 лютого 2024 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник за ордером на надання правничої допомоги Лупан Оксана Євгенівна у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Поштовий конверт, в якому відповідачу направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копіює позову та доданих до нього документів повернуто відділом поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 30), судові повісти про виклик до суду повернуті на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 40, 60, 84, 97, 99). Поштовий конверт було направлено за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як визначено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи Орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 (а.с. 11).
Позивачка та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
19.10.2022 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .
Із матеріалів справи вбачається що неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає разом з матір`ю та вітчимом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20). Квартиронаймачем згідно договору оренди від 17.10.2022 року є чоловік позивачки ОСОБА_4 (а.с. 6).
Відповідно до характеристики виданої Головою ОСББ «Янтарна 34» ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , з 2009 по 2023 роки проживав за адресою: АДРЕСА_3 . За роки проживання зарекомендував себе як зразковий громадянин, що підтримує добрі стосунки у сім`ї та в спілкуванні з оточуючими людьми.
Згідно акту обстеження умов проживання № 04/1042 від 27.03.2023 р. встановлено, що умови проживання задовільні, квартира облаштована меблями та технікою. У дитини є окрема кімната з ліжком для сну, шафою з одягом за віком дитини, кімната обладнана робочим місцем. Створено всі належні умови для проживання та виховання дитини (а.с. 20).
Відповідно до довідки виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Клініка сімейної медицини» від 27.01.2023 року №10/01, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігається в їх клініці. На прийомах були присутні мати та бабуся, батько з дитиною до клініки не звертався.
Відповідно до довідки виданої директором дитячого центру «МаксиClub» Максименко К.Р. дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у дитячому центрі більше двох років, батько дитини контакту з дитячим центром не підтримує, з вихователем не спілкується. Дитину в дошкільний заклад приводить і забирає мати, своєчасну оплату за перебування доньки в дитячому центра здійснює теж мати. Дитина завжди охайна, не конфліктна, весела та активна.
Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Держаної прикордонної служби України №3743/23 від 27.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 03 травня 2018 року перетнув державний кордон України в напрямку виїзду (а.с. 86).
У висновку Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 22.12.2023 року № 4/5-721 зазначено про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що в позовній заяві та доданих до неї документах не має значних підстав для позбавлення батьківських прав. Також у зв`язку з тим, що комісія з питань захисту прав дитини не вислухала думку ОСОБА_2 з вищезазначеного питання та не має підтвердження, що батько дитини перебуває за межами України. Відтак комісія з питань захисту прав дитини, дійшла висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 73-76).
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
За змістом роз`яснень, п. п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.
Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п. 1 ст. 8. Таке втручання не становитиме порушення ст. 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в п. 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.
Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.
Під час розгляду даної справи, встановлено, що відповідач 03 травня 2018 року перетнув державний кордон України в напрямку виїзду, не цікавиться життям та розвитком своєї доньки, не виявляє турботи та піклування, матеріально не забезпечує, а тому суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в його діях вбачає винну поведінку відносно дитини, тому підстав для попередження відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини немає.
Одночасно з цим, суд вважає за доцільне, роз`яснити відповідачу положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.
На підставі викладеного, детально проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачкою надано достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати дитину, а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 11-13, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Богун

29.02.2024