07 травня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Кузьміної О.І.
за участю секретаря судового засідання Савицького В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.11.2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачі та їх представники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, відзивів на адресу суду не надходило.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 5/5 від 16.04.2008 року згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 40 970,00 дол. США на строк з 16.04.2008 року по 16.04.2015 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13% річних для придбання автомобіля Мазда 6 МРS 2.3L. 2007 року випуску.
Від 16.04.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір поруки згідно якому ОСОБА_2 поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору №5/5 від 16.04.2008 року по 16.04.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 13% річних з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору.
Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.04.2011 року позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" заборгованість за кредитним договором у сумі 277996,94грн. та 18373,62грн., з яких заборгованість по кредиту, що підлягає дострокову стягненню 193441,88грн., прострочена заборгованість по кредиту 62123,03грн., заборгованість по відсоткам 22432,05грн., сума пені по простроченим відсоткам - 2369,09грн., сума пені по простроченій заборгованості по кредиту -16004,53грн. та штрафні санкції за невиконання обов`язків щодо страхування заставного майна в сумі 10345,00грн., також судовий збір у розмірі 910грн. з кожного. Рішення суду набрало законної сили.

Згідно виписки клієнта ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» по рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.04.2011року по справі №2-384/11 станом на 02.11.2021р. не виконано.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Частиною 2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтвердив, що між ним та Банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору.

Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Відповідно до змісту договору, який складається з договору №5/5 від 16.04.2008 року відповідач був ознайомлений і погодився з його умовами, а також з відповідальністю, яка наступає в разі невиконання узгоджених умов кредитного договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Із виписки по рахункам наданої представником банку вбачається, що станом на 02.11.2021 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.04.2011 року по справі № 2-384/11 ОСОБА_1 не виконано, сума боргу складає 297686,54грн.

Так, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Щодо строків позовної давності, Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Таким чином, зазначає Велика Палата Верховного Суду, помилковим є висновок колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

До того ж Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові №127/15672/16-ц відступила від висновків щодо застосування статті 625 ЦК України у взаємозв`язку з положеннями глави 19 ЦК України у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду, тому втратила актуальність позиція Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) у якій зазначено: «натуральним є зобов`язання вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном; конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.», на яку посилався представник відповідачів у своєму відзиві.

Отже, зобов`язання щодо сплати заборгованості по кредитному договору не можна вважати натуральним, оскільки порушення є триваючим, а строк позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання рішення суду не застосовується, тому може бути захищена в судовому порядку.

Для цілей статті 625 ЦК України грошовим вважається зобов`язання, виражене у грошових одиницях, тобто будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати, у тому числі судове рішення про стягнення заборгованості.

Системний аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке боржник не виконав, є підставою для стягнення з нього на користь кредитора сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення виконання такого рішення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що нарахування коштів відповідно до ст. 625 України повинно здійснюватися незалежно від ухвалення рішення суду про стягнення суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи подані позивачем докази та доводи встановлено, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» не повернуті, внаслідок невиконання рішення суду від 20.04.2011 року відповідач має боргове зобов`язання перед позивачем а тому має відшкодовувати загальну суму заборгованості у розмірі 81 954,16 грн, яка складається з наступного:

-3% річних нарахованих в період з 03.11.2018 року по 02.11.2021 року в порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 26 600,62 грн;

- сума індексу за несвоєчасну сплату боргу в період з 03.11.2018 року по 02.11.2021 року у розмірі 55353,54 грн

Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Зокрема, згідно платіжного доручення №6454-121 від 29.10.2021 позивачем сплачено 2270 грн. судового збору, з урахуванням задоволених позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору по 1135,00грн. з кожного.

На підставі ст. ст. 207, 526, 527,530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1050,1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст.11,12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265, 274-284, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_4 , , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (03087, м. Київ, вул.Єреванська,1, , МФО 320478) заборгованість яка виникла у період з 03.11.2018 року по 02.11.2021 року у розмірі 81 954,16грн. (вісімдесят одну тисяча дев`ятсот п`ятдесят чотири гривень 16 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_4 , , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (03087, м. Київ, вул.Єреванська,1, , МФО 320478) судовий збір в розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят гривні 00 коп.), а саме: з кожного по 1135,00 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяО. І. Кузьміна