ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

23 лютого 2024 року

м. Харків

справа № 643/2155/23

провадження № 22-ц/818/876/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступник якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2023 року, ухвалене суддею Лобановською С.М., -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступник якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову зазначає, що 18 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4539733, у відповідності до якого остання отримала кредит в сумі 20 000грн, шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку, строком на 30 днів, тобто до 18 липня 2021 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 10 200грн, які нараховуються за ставкою 1,70% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 15 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №4539733 від 18 червня 2021 року. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором налічується заборгованість у розмірі 109 572,58грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 16 976грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 29 331,78грн; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 60 264,80грн; заборгованість з комісії - 3 000грн., яку ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути на свою користь.

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 07 серпня 2023 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ТОВ «Вердикт Капітал» - ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2023 року позов ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є ТОВ «ДЕБТ ФОРС», - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» заборгованість за кредитним договором №4539733 від 18 червня 2021 року в розмірі 109 572,58грн. та витрати зі сплати судового збору 2 684грн.

У стягненні витрат на правову допомогу - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що наданий позивачем розрахунок не є первинним документом, а є одноособовим документом позивача. В матеріалах справи відсутні докази видачі їй кредитних коштів ТОВ «Мілоан» в розмірі 20 000грн. Долучена до матеріалів справи довідка від ТОВ ФК «Елаєнс» від 18 лютого 2022 року №781 про зарахування коштів не містить обов`язкових реквізитів. Із її змісту вбачається, що згідно договору про співпрацю компанія ТОВ «ФК «Елаєнс» надала технічну можливість для проведення операцій, зокрема по платежу, що ідентифікований в системі FONDY за номером 416980596; деталі зарахування: дата проведення платежу - 18 червня 2021 року, номер платіжної картки «Монобанк» НОМЕР_1 , призначення зачислення 20 000грн. на карту. Натомість відсутні її ініціали. При цьому, позивачем не надано зазначеного договору про співпрацю.

Також звертає увагу на те, що її не було повідомлено про відступлення права вимоги.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із доведеності та обгрунтованості позовних вимог.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 18 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4539733, який підписано електронним підписом позичальника та за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 20 000 грн, шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку, строком на 30 днів, тобто до 18.07.2021 із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 10200,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,70% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору загальний розмір кредиту становить 20 000грн.

Згідно з п. 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів з 18 червня 2021 року (строк кредитування).

Згідно п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 18 липня 2021 року.

У п. 1.5.1 Договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 3 000грн, яка нараховується за ставкою 15,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 10 200грн які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно з п.4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Відповідно до п. 6.1. договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний, зокрема, через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно з п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер НОМЕР_2 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем.

Відповідно до п. 6.3. Договору, приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 20 000 грн.

Отже, судом встановлено, що відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»). Так, згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 , з якою було укладено договір №4539733 від 18 червня 2021 року, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) L69661.

Укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті відповідачки, якій в свою чергу були перераховані кошти в розмірі 20 000 грн відповідно до умов п. 1.2 кредитного договору на її банківську картку, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

15 грудня 2021 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.39-41).

Так, згідно наявного у справі реєстру боржників за ОСОБА_1 станом на 15 грудня 2021 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 500 грн, яка включає в себе: 16 976грн заборгованість за тілом кредиту, 32 331,78грн заборгованість за відсотками (а.с.39-41).

Крім того, з`ясовано, що ТОВ "Вердикт Капітал" скористалося своїм правом згідно ст.ст.512, 514 ЦК України та відступило ТОВ "Кампсіс Фінанс" згідно Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 09-03/23 від 09 березня 2023 року - право грошової вимоги до боржника за договором №4539733, при цьому, ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло статусу Кредитора по відношенню до Боржника (а.с. 137-148).

12 травня 2023 року ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №12-05/23, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором №4539733, при цьому, ТОВ «Дебт Форс» набуло статусу Кредитора по відношенню до Боржника (а.с. 159-167).

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідачки по вказаному кредитному договору станом на 07 лютого 2023 року складає 109 572,58грн, що включає в себе: 16 976грн. заборгованість за тілом кредиту, 29 331,78грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 60 264,80грн заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату складання розрахунку - 07 лютого 2023 року, 3 000грн заборгованість з комісії (а.с.29).

Задовольняючи позов в частині стягнення 16 976грн. заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з підстав його доведеності.

Такі висновки районного суду є обґрунтованими, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між відповідачкою та ТОВ "Мілоан" було укладено кредитний договір.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а відповідачка взяті на себе зобов`язання виконала не в повному обсязі, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором строкових платежів.

Таким чином, право позивача на отримання визначених кредитним договором платежів повернення тіла кредиту (п. 1.2 договору), сплату процентів (п. 1.5.2. договору) та комісії (п. 1.5.1.) було порушено відповідачем.

За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Отже, позивачем доведено, що між кредитною установою та ОСОБА_1 був укладений договір у електронній формі, у якому були узгоджені істотні умови договору, факт отримання відповідачем кредитних коштів.

У п. 1.5.1 Договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 3 000 грн яка нараховується за ставкою 15,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Таким чином, заборгованість з комісії в розмірі 3 000грн. також є обґрунтованою та обгрунтовано стягнута судом.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами, то апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 10 200грн. які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а. с.9).

При цьому, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строкм на 30 днів з 18 червня 2021 року.

Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору.

Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 30 днів.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 10 200грн (п. 1.5.2), а тому колегія суддів приходить до висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення процентів в іншій частині, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що відповідно до п. 1.4 договору про споживчий кредит №4539733 від 18 червня 2021 року термін повернення кредиту визначено 18 липня 2021 року, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 19 липня 2021 року по 07 лютого 2023 року (в межах позовних вимог) відповідно до п. 1.6, 2.3.1.2 договору відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування відповідачки за договором про споживчий кредит №4539733 від 18 липня 2021 року був пролонгований кредитодавцем відповідно до п.2.3.1.2 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору), тому строк кредитування становив 30 днів.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що відповідно до розрахунку заборгованості позивачем здійснено нарахування процентів за період з 18 червня 2021 року по 07 лютого 2023 року згідно п. п. 1.6, 2.3.1.2 договору, тоді як у справі встановлено, що строк кредитування становив по 18 липня 2021 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом нарахованих після закінчення строку кредитування, тобто з 19 липня 2021 року по 07 лютого 2023 року.

Що стосується доводів відповідачки про те, що вона не була повідомлена про відступлення права вимоги, то Верховний Суд в постанові від 06 лютого 2018 року в справі №278/1679/13-ц зазначив, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Згідно п.п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладених обставин справи рішення суду в частині суми стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.

Частинам 1, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є ТОВ «ДЕБТ ФОРС», було сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 4 026грн.

Оскільки апеляційну скаргу було задоволено частково на суму 79 396,58грн. (109 572,58грн. - 30 176грн.), що становить 1,3800 частину задоволених вимог апеляційної скарги (109 572,58грн. / 79 396,58грн.), тому судовий збір за подання апеляційної скарги, який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача становитиме 2 917,39грн. (4 026грн. / 1,3800).

Натомість, судовий збір за подання позовної заяви, який підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС», який є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал» пропорційно розміру задоволених позовних вимог становитиме 739,16грн.:

(109 572,58грн. заявлені позовні вимоги / 30 176грн. задоволені позовні вимоги) = 3,6311 частина задоволених позовних вимог; 2 684грн. / 3,6311 = 739,16грн.

Таким чином з ТОВ «ДЕБТ ФОРС», який є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця судового збору в розмірі 2 178,23грн. (2 917,39грн. - 739,16грн.).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2023 року в частині суми стягнення заборгованості за кредитним договором - змінити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступник якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованість за кредитним договором в розмірі 30 176грн., яка складається з: 16 976грн. - заборгованості за тілом кредиту, 10 200грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3 000грн. - комісії.

В іншій частині позову - відмовити.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 178,23грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2024 року.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна