Справа № 185/5951/16-ц
Провадження № 6/185/45/24
У Х В А Л А

про поновлення пропущеного строку для пред`явлення

виконавчого документа до виконання

16 травня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У. М.,

з участю секретаря судового засідання Бублик А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», заінтересована особа ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2023 року до суду надійшла заява Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого 26 жовтня 2016 року по цивільній справі № 185/5951/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № PVH0GK00000054 від 12 лютого 2007 року у сумі 38672,67 доларів США, що за курсом НБУ від 06 травня 2016 року становить 971457 грн. 47 коп. з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , задоволенні у повному обсязі.

Рішення суду не оскаржувалось і набрало законної сили 21 жовтня 2016 року.

На виконання заяви представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано два виконавчих листа, строк пред`явлення до виконання яких сплив 21 жовтня 2019 року.

Стосовно ОСОБА_2 банк надіслав виконавчий лист до ДВС, а стосовно ОСОБА_1 виконавчий лист помилково був надісланий до головного архіву АТ КБ «ПриватБанк», який на той час знаходився у Київській області та декілька років поспіль змінював своє місцезнаходження та розподілявся на деякі підрозділи архіву банку по всій Україні. При проведенні інвентаризації у листопаді 2023 року одного з підрозділів архіву головного банку було знайдено виконавчий лист по справі № 185/5951/16-ц про стягнення заборгованості стосовно ОСОБА_1 у сумі 38672,67 доларів США, що за курсом НБУ від 06 травня 2016 року становить 971457 грн. 47 коп. та судові витрати у сумі 7285 грн. 93 коп.

Отже, виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 знаходився у листопаді 2023 року в одному з підрозділів архіву головного банку.

У заяві представник заявника просить розглянути заяву за її відсутності.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

10 жовтня 2016 року заочним рішенням Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області (арк.с.40-42) у цивільній справі № 185/5951/16-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № PVH0GK00000054 від 12 лютого 2007 року у сумі 38672,67 доларів США, що за курсом НБУ від 06 травня 2016 року становить 971457 грн. 47 коп. з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , задоволенні у повному обсязі.

Рішення суду не оскаржувалось і набрало законної сили 21 жовтня 2016 року.

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Бузоверя Євгеній Вікторович отримав 31 жовтня 2016 року заочне рішення суду та виконавчі листи по справі.

Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання до 21 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - наступного дня після його прийняття.

Отже строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а вразі повернення виконавчого документу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта і п`ята статті).

Згідно з ч.6 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися з заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Стягувачам які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись у кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

Заявник не надав жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку та не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

Законодавством не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 23 січня 2020 року у справі №759/308/13-ц.

Наведене прямо стосується стадій виконавчого провадження, оскільки саме виконавче провадження, в розумінні ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», є завершальною стадією судового провадження.

Сплив строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. Також ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників. Тому, вирішуючи питання поважності причин пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд фактично вирішує питання не тільки про право стягувача, а й про права боржника, у підсумку обом гарантуючи право на справедливий суд.

У зв`язку з цим, оцінюючи наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд має враховувати не лише майнові інтереси стягувача, а й захищати права та інтереси боржника, який у даному випадку правомірно протягом кількох років може розраховувати на відсутність загрози примусового виконання рішення суду.

Визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець визначив, що рішення суду повинно виконуватися.

Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечивши рівність сторін виконавчого провадження.

Звертаючись до суду з заявою про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, стягувач не зазначає жодної поважної причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, зокрема з 26 жовтня 2016 року (дати видачі виконавчого листа), а лише посилається на те, що виконавчий лист зберігався в архівах банку.

Отже судом не встановлена наявність поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому суд відмовляє у його поновленні.

Таким чином на підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, виданого по цивільній справі № 185/5951/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.260, 353, 433 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, виданого по цивільній справі № 185/5951/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя У. М. Болдирєва