КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 758/5175/22

номер провадження 22-ц/824/2354/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року /суддя Лещенко О.В./

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору оренди пролонгованим та про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору оренди пролонгованим та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 39-41/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вказував, що відповідач змінив замки у орендованій ним квартирі та заблокував доступ до його речей та документів, що підтверджується відповідним Актом від 20 листопада 2022 року. Вказане відповідач здійснив умисно після дня винесення рішення у даній справі. Отже, не сприйняття судом першої інстанції письмової вимоги відповідача про виселення - як належного доказу чинення перешкод у користуванні квартирою та ненадання йому належної оцінки, як доказу, призвело до того, що він, фактично, опинився на вулиці без житла. Вказував, що він виконав свої зобов`язання за договором оренди житлового приміщення та Додаткової угоди до нього - у повному обсязі, вніс кошти, в результаті чого, у нього виникло право користування вказаним житловим приміщенням - до 21 січня 2024 року. Отже, невиконання умов договору оренди в частині систематичної несплати комунальних послуг - є прямим перешкоджанням у користуванні житловим приміщенням, що систематично триває зі сторони відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 21.03.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов вказаного Договору, відповідач передав позивачу у тимчасове користування - до 21 січня 2021 року (на 10 місяців), житлове приміщення - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

21.01.2021 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди жилого приміщення від 21.03.2020 року, строк договору продовжено на 4 роки, тобто до 21 січня 2025 року.

До підписання Додаткової угоди №1 позивач передав відповідачеві грошові кошти у сумі 384 000 грн. 00 коп. відповідно до умов зазначеної Додаткової угоди, що підтверджено актом прийому-передачі грошових коштів від 21.01.2021 року.

03.02.2021 року позивач одержав від відповідача вимогу-попередження, у якому останній вимагав від позивача вивільнити його квартиру у строк до 21.07.2022 року, посилаючись на те, що у відповідача змінилися життєві обставини і він має на меті заселити в орендовану ним квартиру, своїх родичів, зазначаючи про його недійсність внаслідок «форс-мажору».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 15 ЦК України, про те, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 758 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги наявністю письмової вимоги-попередження від 03.02.2021 року, які, на його думку, містять погрозу щодо його фізичного виселення та зміни замків від вхідних дверей квартири, і що він розцінює, як реальне перешкоджання у користуванні майном. Перешкоди користування зі сторони відповідача, на думку позивача, також полягають у систематичній несплаті вартості комунальних послуг, обов`язок по сплаті яких лежить на відповідачеві.

Суд першої інстанції вірно вказував на ст. 825 Цивільного кодексу України якою передбачений порядок розірвання договору найму житла.

Відповідно до ч. 3 ст. 825 Цивільного кодексу України договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

Тобто цивільне законодавство не вимагає у цьому випадку існування особливих підстав для застосування ч. 3 ст. 825 Цивільного кодексу України, тим самим визнає дане право як невід`ємне і безумовне право власника майна.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав вимогу-попередження про розірвання договору оренди та звільнення житлового приміщення до 21.07.2021 року, тобто, більш ніж за два місяці до виселення, яке вимагалося збоку відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги, про реальне перешкоджання у використанні житла, зміну замків, апеляційний суд відхиляє саме з огляду на те, що законодавством чітко передбачено, що договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї. У вимозі /а.с. 20/ ОСОБА_3 чітко вказує, що він буде заселяти квартиру іншими особами - своїми родичами. Вимоги направлена завчасно. Отже, в даному випадку способом захисту прав позивача може бути відшкодування вже сплаченої орендної плати у зв`язку з завчасним виселенням, а не усунення перешкод у користуванні майном.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору оренди пролонгованим та про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, - відмовити.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: