ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/1028/23 Номер провадження 22-ц/814/1119/24Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л.Є. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Петренко Л.Є. в сел.Диканьці,-

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом. Зазначав, що 22.03.2023 року уклав з ФОП ОСОБА_2 договір GU00187, згідно якого остання зобов`язалась виміряти, виготовити та встановити позивачеві вікно, а він, при цьому сплатив кошти у загальному розмірі 4000 грн, з яких 100 грн. завдаток та 3900 грн кошти за виготовлення та встановлення вікна.

Позивач стверджував, що відповідач взяте на себе зобов`язання не виконала, оскільки йому доставлено вікно неналежного розміру - 74,7 см. ширина, 112,8 см- висота, замість необхідного 79,5см.х118,5 см., яке крім того не було встановлено.

Посилаючись на вищенаведене просив, розірвати договір укладений між ним та ФОП ОСОБА_2 22.03.2023 року та стягнути з останньої грошові кошти в сумі 4000 грн. сплачені ним за договором.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів відмовлено.

Рішення суду мотивовано недоведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції, при постановленні рішення, допустив неповне з`ясування всіх обставин справи, а саме те, що за оспорюваним договором позивач як замовник виконав свої зобов`язання, натомість відповідач надала вікно меншого розміру та взагалі не встановила його.

Зазначає, що посилання районного суду на те, що позивач повинен був перевірити розмір вікна при підписанні акту прийому-передачі неправомірне, оскільки він як замовник послуг такого акту взагалі не підписував.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність відповідача, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується підписом ОСОБА_2 в отриманні рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.03.2023 року між замовником ОСОБА_1 та виконавцем ФОП ОСОБА_2 укладено Договір індивідуального замовлення GU00187 металопластикових конструкцій ПВХ вартістю 3900 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказав, що виготовлене відповідачем вікно мало менший розмір, ніж необхідно, відповідно не було встановлено, що змусило його 07.04.2023 року звернутися до відповідача з претензією, яка залишилась без відповіді.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, рішення мотивував тим, що позивачем не надано належних доказів, що недоліки ПВХ конструкцій є істотними, які роблять неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення та які не можливо усунути у розумний строк.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з положенням ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2012 року у справі № 23/236 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц (провадження № 14-84цс18), обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акту виконаних робіт) закон покладає саме на замовника.

Пунктом 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

З аналізу вказаних норм закону слідує, що підставою для розірвання договору та відшкодування завданих збитків є істотні недоліки у виконаній роботі, тобто, в даному випадку, істотні недоліки, допущені виконавцем при виготовленні ПВХ конструкцій.

У справі, що переглядається, встановлено, що 22.03.2023 року між замовником ОСОБА_1 та виконавцем ФОП ОСОБА_2 укладено Договір індивідуального замовлення GU00187 .

Згідно п.п.1.1 договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню і передання у власність замовнику металопластикові конструкції за розцінками виконавця.

Згідно п. 1.2. договору якість виробів, поставлених за договором, повинна відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробу.

Пунктами 1.4, 1.5 та 1.7 договору від 22.03.2023 року визначено, що загальна площа виробу складає 0,848 м2, колір профілю - білий, профіль ПВХ Steko.

Проте, конкретні заміри: висоти та ширини отвору вікна на які мали б бути виготовленні ПВХ конструкції не зазначено.

При цьому позивачу замовнику не пропонувалось отримати схему-креслення метало пластикового виробу вікна, а зазначена в договорі загальна площа виробу без такої схеми не дає можливості виконавцю виконати належним чином предмет замовлення.

Також, згідно з п. 3.9 вказаного договору вбачається, що зобов`язання виконавця за цим договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробів, однак такий акт також не надавався для підпису позивачу.

У відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Всупереч вимогам вказаних статей, ОСОБА_2 не надано доказів, які б підтверджували належне виконання договірних зобов`язань.

Крім того, угодою про завдаток на покупку (встановлення) метало пластикових вікон від 22.03.2023 року, укладеного між сторонами, визначено, що замовник діє відповідно до ст.ст. 570,571 ЦК України та постачальник уклали справжню угоду про завдаток на покупку, виготовлення та встановлення металопластикових виробів або ролетних систем (а.с.7).

Однак, відповідачем не спростовано твердження позивача, що вікно, що було ним замовлено, мало неналежні розміри та не було встановлено.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Виходячи з наведеної норми, позивачем обрано належний спосіб захисту шляхом розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, враховуючи, що пунктом 8.1 договору від 22.03.2023 року передбачено, що виконавець зобов`язується виконувати гарантійний ремонт профілю ПВХ протягом 5 років з дня передачі виробів у власність замовника.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що виготовлене відповідачем на замовлення позивача вікно має істотні недоліки, які виявлені протягом гарантійного строку, що обгрунтовано дало підстави позивачу вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, що є підставою відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України для скасування рішення Диканського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , яким підлягає розірванню договір від 22.03.2023 року, а грошові кошти, сплачені позивачем в розмірі 4000 грн. слід стягнути з ОСОБА_2 .

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем у даній справі в сумі 199 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року скасувати, ухваливши нове.

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів задовольнити.

Розірвати договір від 22.03.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 .

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4000 грн. (чотирі тисячі) сплачені за договором та 199 грн. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.02.2024 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна