ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3918/23
Провадження № 2/210/163/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 січня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сільченко В. Є.

при секретарі судового засідання Козіної В.А.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Петренко О.О.

свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Трофіменко Марина Володимирівна, до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Металургійно-Довгинцівський об`єднаний районний територіального центр комплектування та соціальної підтримки про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до Витягу з наказу ПАТ Криворіжгаз № 131 - к від 29.03.2019 року Про прийняття на роботу працівників ОСОБА_1 прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів 2 го класу служби автотранспорту з 01 квітня 2019 року, з місячною тарифною ставкою 4 695 грн.

В процесі роботи ОСОБА_1 за власний рахунок було пройдено курси підвищення кваліфікації у Навчальному комбінаті АТ ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ КРИВОРІЖГАЗ та набуто професію слюсаря аварійно відбудовних робіт у газовому господарстві. Після закінчення вказаних курсів ОСОБА_1 окрім обов`язків водія, почав виконувати обов`язки слюсаря аварійно відбудовних робіт у газовому господарстві. Однак, з наказом про переведення на іншу посаду чи наказом про суміщення посад позивач не ознайомлений. Крім того, позивачу не відомо, чи виносилися вказані накази на підприємстві взагалі. На підтвердження виконання позивачем обов`язків слюсаря аварійно відбудовних робіт у газовому господарстві є доповідна записка начальника служби автотранспорту Молчанова С. від 01.07.2019 року, адресована Голові правління АТ Криворіжгаз Колеснику В., в якій останній просив встановити доплату водію САТ ОСОБА_1 30 % від окладу слюсаря аварійно відновлювальних робіт на системах газопостачання у зв`язку з суміщенням професій з 01.07.2019 року.

Прийшовши на роботу 24.04.2023 року ОСОБА_1 дізнався, що він звільнений з посади. З наказом про звільнення він особисто не був ознайомлений, що підтверджується відсутністю його особистого підпису на наказі.

Зробивши відповідний адвокатський запит, стало відомо, що відповідно до наказу АТ Оператор газороподільної системи Криворіжгаз № 278 к від 20.04.2023 року Про звільнення ОСОБА_6 ОСОБА_7 було звільнено із займаної посади у зв`язку з тим, що він нібито був відсутній на робочому місці 4 квітня 2023 року з 12.45 год по 17.00 год без поважних причин (повістка Металургійно Довгинцівського ОРТЦК та СП про перебування 04.04.2023 року з 08.30 год по 10.00 год. в розпорядженні РТЦК та СП) та у зв`язку із тим, що раніше до ОСОБА_8 вже застосовувалися дисциплінарні стягнення у вигляді догани: за відсутність на робочому місці 15.08.2022 року (наказ від 07.09.2022 року № 16-с) та відсутність на робочому місці 24.03.2023 року (наказ від 19.04.2023 року № 1-с) і на дату звільнення вищевказані накази не скасовані, що в сукупності свідчить про систематичне порушення режиму роботи робочого дня встановленого у Товаристві Правилами внутрішнього трудового розпорядку АТ Криворіжгаз, затверджених 05.08.2021 року з боку працівника.

Виходячи з цього, ОСОБА_1 було звільнено з посади водія автотранспортних засобів 2 класу служби автотранспорту, 24.04.2023 року за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ст.40 КЗпП України.

Копію наказу про звільнення позивач отримав лише 02.06.2023 року, отримавши відповідь на адвокатський запит щодо витребування у відповідача відповідних документів, що стосуються ОСОБА_1 . Трудова книжка до цього часу не повернута АТ Криворіжгаз позивачу ОСОБА_1 та перебуває у відділі кадрів та підбору персоналу УзП АТ Криворіжгаз. З наказом про своє звільнення позивача ОСОБА_1 не погоджується, вважає його неправомірним та таким, що винесений із порушенням норм законодавства.

У зв`язку з викладено, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ № 278-к від 20.04.2023 року Про звільнення Руслана Деркача, винесений Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз. Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді водія автотранспортних засобів 2 класу служби автотранспорту Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз. Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 116 394, 24 грн., моральну шкоду у розмірі 25 000, 00 грн. та понесені судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1073, 60 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 9000, 00 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити.

Надали пояснення згідно заявленого позову.

Зокрема, вважали, що відповідачами не виконано обов`язки, передбачені ч.3 ст.40 КЗпП України при звільненні позивача з роботи. З наказом про переведення на іншу посаду чи про суміщення позивача не ознайомлювали.

З наказом про звільнення його також не ознайомили. Трудову книжку не повернули.

Ніякого систематичного невиконання трудових обов`язків позивачем не було.

З наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності за нібито прогули його не ознайомлювали.

Крім того, з ними він також не згоден, оскільки ніяких порушень трудової дисципліни він не допускав, і, отже, були відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Так, 15.08.2022 року, коли відносно нього був вперше винесений наказ про притягнення до відповідальності за нібито відсутність на робочому місці, він був на робочому місці, що підтверджується табелеграмою обліку робочого часу за вказаний день, і, отже, факт скоєння дисциплінарного проступку роботодавцем не доведено.

24.03.2023 року він був у Металургійно-Довгинцівському ОРТЦК та СП , про що є відповідна повістка. І хоча Металургійно-Довгинцівський РТЦК ОРТЦК та СП надав інформацію про те, що його у той час там не було, така інформація не відповідає дійсності.

04.04.2023 року він також був у Металургійно-Довгинцівському ОРТЦК та СП , про що є відповідна повістка. І хоча вона видана на 7:30, він був у РТЦК протягом усього часу, поки був відсутній на робочому місці, тобто протягом дня.

Просили позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, надала відзив на позов, у якому, а також в поясненнях в судовому засіданні зазначила (зокрема), що позивач звернувся до суду з пропуском встановленого Законом строку.

Так, ст.233 КЗпП України встановлено загальний тримісячний термін для звернення до суду.

При цьому, ч.2 тієї ж статті у трудових спорах з питань звільнення вказаний строк складає 1 місяць з дня вручення робітнику копії наказу про звільнення.

Про звільнення позивачу стало відомо 24.04.2023 року, наступного дня ним було укладено договір з адвокатським об`єднанням щодо представлення його інтересів для звернення до суду.

Адвокатський запит з даного приводу надійшов відповідачу 23.05.2023 року. Відповідь з, зокрема, копією наказу про звільнення, отримано відповідачем 02.06.2023 року.

Відповідно, строк звернення до суду для позивача завершився 02.07.2023 року, а позивач звернувся з позовом тільки 24.07.2023 року, тобто з пропуском вказаного строку. При цьому, клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та про поновлення строків не заявляв.

Крім того, в усіх випадках позивача було обґрунтовано притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Доказами його відсутності на робочому місці є, зокрема, відеозаписи з камер спостереження за КПП та територією підприємства.

Крім того, звіркою з Металургійно-Довгинцівським РТЦК ОРТЦК та СП встановлено, що у той час, коли позивач ніби то був там за повістками, йото там або взагалі не було, або ж він там був значно менший час, ніж був відсутній на робочому місці.

В усіх випадках проводилися відповідні перевірки, складалися відповідні документи, у позивача відбиралися пояснення, а у випадках, коли він відмовлявся надати пояснення складалися відповідні акти про відмову від надання пояснень.

Так само, позивач в усіх випадках відмовився від отримання та ознайомлення з наказами про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, про що було складено відповідні акти.

Усі вказані акти долучено до відзиву та надано суду.

Позивач жодного разу не оскаржував жоден з наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, хоча був ознайомлений з усіма з них, при цьому відмовившись від підпису про ознайомлення, про що було складено відповідні акти.

Просила у позові відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи - Металургійно-Довгинцівського РТЦК ОРТЦК та СП показав, що позивач дійсно викликався повістками до ОРТЦК та СП, але не у ті дні, або не у той час, за який його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Так, позивача викликали повісткою 07.03.2023 року, він прибув на комісію, був до 13:00 13:30 год. В повістці вказується день та час, коли він перебував.

31.03.2023 року до ОРТЦК надійшов запит відповідача з копією повістки, але при перевірці повістки було виявлено її недостовірність.

Так, у повістці було вказано, що позивач 24.03.2023 року був у ОРТЦК весь день. Було призначено службове розслідування, перевірено журнал, камери відеоспостереження і вив явлено, що 24.03.2023 року позивача в ОРТЦК та СП не було, а дату 24.03.2023 року йому поставив співробітник ОРТЦК та СП, що чергував на КПП, зі слів самого позивача, т.я. у нього там великий потік людей і він не розібрався і не перевірив слова позивача.

04.04.2023 року позивач був, але не увесь день, а тільки до 10:00 год.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , що є начальником транспортної служби АТ «Криворіжгаз», повідомив, що 15.08.2022 року позивач покинув територію раніше обідньої перерви, приїхав після обіду. Це видно по відеозаписам з відеокамер охорони, йому запропонували дати пояснення, але він відмовився.

Вони склали акт та передали в «кадри».

24.03.2023 року позивача ніби то викликали в ОРТЦК, співробітники всі тоді проходили комісію, але позивача там не бачили. При цьому, позивач приніс повістку що він там був весь день. Вони не повірили, подали запит до ОРТЦК і вони відповіли, що позивача там не було.

Вони знову повідомили кадрову службу підприємства.

04.04.2023 року аналогічно, з ОРТЦК повідомили, що позивач був там не весь день.

В приміщенні диспетчерської кожного разу позивач відмовлявся ознайомлюватись, консультувався з адвокатом і т.д., начальник відділу кадрів ОСОБА_5 читала йому ці накази вголос.

Крім того, на питання учасників процесу свідок додатково повідомив:

Щодо 24.03.2023 року, то коли позивач приніс повістку з ТЦК, він пояснив, що насправді був в лікарні. Вони зробили ще й запит в лікарню з лікарні це не підтвердили.

За 24.03.2023 року позивач надав повістку з ТЦК, що його туди викликають, що був там весь день, повістка була відмічена у ТЦК

Повісткою викликали на який час викликають, але не зазначено, до якого часу.

На підприємстві перерва з 12:00 год. до 12:45 год. 15.08.2022 року позивач був відсутній з 11:15 год. до 12:00 год., це зафіксовано відеокамерами охорони. Це йому повідомив головний механік, він написав доповідну, витребували відеозапис.

04.04.2023 року позивач також приніс повістку.

Позивач знав про усі притягнення до дисциплінарної відповідальності. Кожного разу вони викликали його в диспетчерську, в присутності диспетчерів, головного механіка, начальника відділу кадрів Кирилової. Вони йому казали якщо ти відмовляєшся ознайомлюватися, вони складуть акт, він відмовлявся і вони потім складали акт.

Позивачу казали, що він може звільнитися сам за погодженням сторін, він відмовлявся.

З наказом про звільнення відмовився ознайомлюватися, трудову книжку не забрав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона працює начальником відділу кадрів АТ «Криворіжгаз».

В серпні 2022 року надійшла інформація від начальника транспортної служби, що ОСОБА_1 залишив робоче місце за 45 хвилин до обіду. Вона приїхала взяти пояснення у ОСОБА_1 , він відмовився, вона склала акт, провели перевірку, винесли наказ про дисциплінарну відповідальність. Приїхали його ознайомлювати, але він відмовився від ознайомлення і підпису.

Про це склали акт.

Пізніше надійшли матеріали, що 24.03.2023 року, 27.03.2023 року та 29.03.2023 року він нібито був у ТЦК, зробили туди запит, але звідти повідомили, що 24.03.2023 року він там не був. Тоді позивач пояснив, що був у 2 й лікарні, вони зробили запит, з лікарні не підтвердили. Вони позивачу направили запит, щоб той надав пояснення, він відмовився, вони винесли наказ про дисциплінарну відповідальність, позивач відмовився ознайомлюватися.

Про це склали акт.

Аналогічна ситуація - о випадку 04.04.2023 року.Позивач надав повістку на цю дату на увесь день, але, згідно інформації ОРТЦК, його у ОРТЦК стільки часу не було.

Після цього самостійно було прийнято рішення звільнити позивача, але щоб не «бруднити» йому трудову вона приїхала до позивача і проконсультувала, що він може звільнитися за власним бажанням, він відмовився.

Було складено наказ на звільнення, його запросили ознайомитися, він відмовився, про що також склали акт. Забирати трудову книжку відмовився.

Крім того, на питання учасників процесу свідок додатково повідомив:

Чому за 15.08.2022 року, коли він не був на робочу місці, але йому було нарахована заробітня плата вона не знає. Це питання до бухгалтерії.

Вони позивачу не пропонували звільнитися, але просто роз`яснювали, що є така можливість.

Акти складали на нього, бо він кожного разу вставав і виходив, але вони завжди його про це повідомляли.

Йому було запропоновано надати письмові пояснення він відмовлявся.

24.03.2023 року він надав повістку на 24.03.2023 року, 27.03.2023 року та 29.03.2023 року, але потім з ТЦК повідомили, що його там 24.02.2023 року не було.

04.04.2023 року аналогічно, він надав повістку на цю дату на увесь день, але його у ОРТЦК стільки часу не було.

З урахуванням викладеного, вислухавши учасників судового засідання та дослідивши документи, заяви по суті справи та докази, на які посилаються сторони , а також надані третьою особою пояснення з приводу позовних вимог, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивачем належним чином не доведені і, отже, позов задоволенню не підлягає.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п.3, 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення; прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до положень ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Так, позиція позивача щодо того, що він не був ознайомлений з наказами про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та не вчиняв дисциплінарні проступки повністю спростовується матеріалами справи та доказами, наданими відповідачем (а.с. 80-99), а саме доповідними записками щодо фактів виявлених порушень трудової дисципліни з боку позивача, копіями листів та відповідей на них, копіями пояснень, а також актами про відмову позивача від ознайомлення з наказами про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, надання пояснень, тощо.

Так само, вказані факти спростовуються вислуханими в судовому засідання показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надали докладні та змістовні пояснення по суті, які суд оцінює як повні, непротирічиві, послідовні та правдиві, оскільки вони, як самі по собі, так і у поєднанні з наданими відповідачем письмовими доказами, докладно та повно відтворюють картину подій та , на переконання суду, повністю спростовують наведені у позові вимоги та обставини.

Так само, суд приймає до уваги та оцінює як докази, що спростовують позицію позивача, надані третьою особою - Металургійно-Довгинцівським РТЦК ОРТЦК та СП пояснення з додаванням доказів (а.с.55-73) щодо того, що позивач, фактично, не перебував у розпорядженні Металургійно-Довгинцівського РТЦК ОРТЦК та СП у той час чи у ті дати, на які він посилався у своїх поясненнях як на підставу неявки на роботу у робочий час, і, отже, фактично повідомив відповідачу неправдиву інформацію щодо ніби то перебування його у ОРТЦК.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків.

У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного вище, суд доходить до висновку, що позивачем належним чином за допомогою належних доказів не доведено ті обставини, на які він посилається в обгрунтування своїх позовних вимог, і, отже, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 15, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Трофіменко Марина Володимирівна, до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Металургійно-Довгинцівський об`єднаний районний територіального центр комплектування та соціальної підтримки про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 02.02.2024 року.

Суддя: В. Є. Сільченко