справа 278/421/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, розглянув заяву комунального підприємства "Озерне" Новогуйвинської селищної ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ,--

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває вказана заява, якою ставиться питання про стягнення з боржників заборгованості за сплату житлово-комунальних послуг.

До заяви не додано документ, який би підтверджував направлення боржникам примірника даного звернення з додатками.

Процесуальним законом дане питання врегульовано наступним чином.

У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів (ч. 7 ст. 43 ЦПК України).

До заяви про видачу судового наказу додаються, серед іншого, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст) боржникові з копією заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами (ч. ч. 1, 2 ст. 169 ЦПК України).

Між тим, ЦПК України не передбачено вимог для подачі заяви про видачу судового наказу, як необхідність надання її копії з додатками для боржника або скеровувати примірник заяви з додатками боржникові.

Так само, процесуальним законом не передбачено і обов`язку суду виготовляти і скеровувати примірник заяви з додатками про видачу судового наказу боржникові.

Однак, права боржника не можуть бути обмежені у зв`язку із такою прогалиною процесуального закону.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (ч. 9 ст. 10 ЦПК України).

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із вимогами законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у видачу судового наказу, оскільки заява подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України.

Так, заявником не додано до розглядуваного звернення доказів направлення боржникам копії заяви з додатками, що унеможливлює прийняти його до розгляду. При цьому, суд застосовує аналогію закону, оскільки подібні правовідносини (щодо вимог до судового наказу) не передбачають їх наявність. Разом з тим, звернення подібного предмету у інших видах судового провадження цивільного судочинства, обов`язково вимагають наявність додатком докази направлення іншим учасникам справи поданих документів.

Суд зауважує, що відмова у видачі судового наказу не позбавляє на повторне звернення до суду у разі виконання вимог закону (ч. 7 ст. 43 ЦПК України), щодо направлення примірника заяви разом із додатками іншим учасникам справи.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 165 ЦПК України, --

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у видачі судового наказу на підставі ст. 165 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повне рішення складено 7 лютого 2024 року.

Суддя Євген Татуйко