Справа № 190/86/24
Провадження №2/190/127/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, визнання права власності на житловий будинок,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, визнання права власності на житловий будинок.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 03 лютого 1995 року зборами уповноважених членів КСП «Лозоватка» П`ятихатського району Дніпоптеровської області прийнято рішення продати йому будинок по АДРЕСА_1 . На виконання вказаного рішення 06 лютого 1995 року між ним та КСП «Лозоватка» було укладено договір куплі-продажу будинку по АДРЕСА_1 , за який він сплатив 5080415 карбованців. З того часу він зареєстрований та проживає у належному йому домоволодінні по АДРЕСА_1 . В жовтні 2023 року звернувся до державного реєстратора з заявою про реєстрацію за ним права власності на будинок АДРЕСА_1 , проте отримав відмову, з посиланням на те, що договір купівлі-продажу, укладеним іж ним та КСП «Лозоватка» нотаріально не посвідчено.

У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати договір купівлі-продажу будинку, укладений між ним та КСП «Лозуватка» 06 лютого 1995 року таким, що відбувся; визнати за ним право власності на будинок АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач виконавчий комітет Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду листа з проханням справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують/а.с.33/.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії виписки з протоколу № 1 зборів уповноважених членів КСП «Лозоватка» від 03 лютого 1995 року прийнято рішення продати ОСОБА_1 житловий будинок по АДРЕСА_1 з 50% знижкою балансової вартості/а.с.6/.

06 лютого 1995 року між ОСОБА_1 та КСП «Лозоватка» укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_1 купив у КСП «Лозоватка» будинок по АДРЕСА_1 , про що свідчить копія догововору купівлі-продажу/а.с.7/, за який сплатив 5080415 карбованців/а.с.8/.

Відповідно до копії довідки з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Вишнівської селищної ради № 201 від 06.09.2023 року ОСОБА_1 дійсно зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 і являється господарем житлового будинку/а.с.9/.

Відповідно до ст. 41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво або багатосторонніми (договори).

На підставі ст. 42 ЦК УРСР угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

Статтею 47 ЦК УРСР визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснення, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах).

Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Таким чином, вказаною правовою нормою передбачено можливе визнання судом дійсним договору лише з приводу недодержання сторонами вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, тобто, договору, для якого законодавцем передбачена таке посвідчення.

Визнання договору дійсним, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, для якого передбачено не лише нотаріальне посвідчення, а й державна реєстрація можливості не передбачено.

Враховуючи, що для укладення договору купівлі-продажу будинку обов`язкове не лише нотаріальне посвідчення, а й його державна реєстрація, правила ч.2 ст. 47 ЦК УРСР на такий договір не поширюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки спірний договір на момент його укладення підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню відповідно до вимог ст. 227 ЦК Української РСР та ч. 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат», тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР такий договір не може бути визнаний дійсним, а тому вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу таким що відбувся задоволенню не підлягають.

Що ж стосується вимог позивача про визнання за ним права власності на спірний житловий будинок, суд зазначає, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про визнання договору купівлі-продажу таким що відбувся, яка задоволенню не підлягає, тому підстави для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на житловий будинок теж задоволенню не підлягають.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, визнання права власності на житловий будинок відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-дений строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 березня 2024 року.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса