П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року м. Київ

Справа № 753/3643/23

Провадження 22-ц/824/3341/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадженнями за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Новак Наталією Юріївною, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 16% від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку /доходу/, щомісячно починаючи з 15.04.2013 року та до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому, 25.04.2015 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . У шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок зміни сімейного стану, він не може сплачувати аліменти в розмірі визначеному в рішенні суду.

Ухвалою суду від 03.05.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 19.07.2023.

24.07.2023 представником відповідача подано відзив на позов, в якому відповідач вважає вимоги позову безпідставними та просить відмовити в його задоволенні. Посилається на те, що позивачем не доведено погіршення матеріального стану у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу та перебування дітей на його утриманні. Вказує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Обставини на які посилається позивач не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

Разом із відзивом, представником відповідача подано зустрічний позов, за вимогами якого ОСОБА_1 просить збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги зустрічного позову обґрунтовано тим, що на даний час встановлений рішенням суду розмір аліментів не задовольняє основні потреби дитини, оскільки донька подорослішала, проживає та навчається за кордоном, що потребує більш значних витрат на її утримання. Вказує, що позивач долею дитини не цікавиться, не займається її вихованням, не проявляє батьківської уваги та турботи, не піклується про стан її здоров`я. Матеріалами справи підтверджено, що позивач є особою працездатного віку, відсутні відомості про його незадовільний стан здоров`я, неможливість працювати та отримувати дохід чи погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дочки.

Ухвалою суду від 31.07.2023 прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів та об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини., здійснено перехід розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 29.09.2023.

21.08.2023 до суду від представника позивача надійшов відзив на зустрічний позов. Вказує, що відповідач вводить суд в оману щодо підстав та часу її виїзду з дитиною за кордон до Канади, що значно передувало повномасштабному вторгненню російської федерації. Вартість навчання дочки ОСОБА_4 значно зменшилася в порівнянні з минулими роками. Посилається на те, що позивач сплачує аліменти на утримання спільної дитини в розмірі, що більше ніж як в п`ять разів перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Враховуючи народження двох дітей від іншого шлюбу, у позивача збільшився обсяг витрат, тому як відповідальний батько він справедливо виніс на вирішення суду питання про пропорційний розподіл між всіма своїми дітьми обсягу фінансування від заробітної плати. Тобто на кожну дитину буде припадати по 16 % від його доходу (заробітку). Просив первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного відмовити через недоведеність позовних вимог відповідачем.

27.09.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення письмових доказів.

04.10.2023 від представника позивача надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків на подання доказів та долучення їх до справи.

Ухвалою суду від 19.10.2023, що занесена до протоколу судового засідання задоволено клопотання представників сторін, поновлено процесуальний строк та долучено письмові докази до справи.

Ухвалою суду від 19.10.2023, що занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, встановлений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку /доходу/, щомісячно починаючи з 15.04.2013 року та до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку /доходу/, щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовлено.

Судовий збір компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами погіршення її матеріального становища.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що у платника аліментів відбулись зміни в сімейному стані та майновому стані, так як він 25.04.2015 року уклав шлюб з ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_5 ) та народилися двоє дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які на час розгляду справи є малолітніми. Внаслідок появи інших осіб на утриманні, матеріальне становище утримувача також змінилося.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_12 - адвокат Новак Н.Ю. оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким:

- у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити;

- змінити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_2 за рішенням Дарницького районного суду міста Києва по цивільній справі № 753/6072/13 від 25 червня 2013 року, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження погіршення матеріального позивача за первісним позовом у зв`язку з народженням у нього дітей від іншого шлюбу, а сам факт народження у платника аліментів дітей від іншого шлюбу не впливає на його матеріальне становище. Вказує, що матеріалами справи підтверджено, що позивач є особою працездатного віку, має постійний заробіток, крім того ОСОБА_2 не посилається на незадовільний стан здоров`я, неможливість працювати та отримувати дохід. Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував посилання відповідача за первісним позовом про наявність передбачених законом підстав для збільшення розміру аліментів на утримання її неповнолітньої дитини, зокрема на те, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, тимчасово безробітна, водночас дитина, перебуваючи в Канаді отримує освіту в коледжі на платній основі, на підтвердження чого надала суду відповідні докази.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 29 грудня 2024 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 січня 2024 року відмовлено представнику ОСОБА_1 - адвокату Новак Н.Ю. задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового забору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Новак Н.Ю., на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року - залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Новак Н.Ю. про зупинення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року в частині зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_1 , поданою адвокатом Новак Н.Ю., на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 березня 2024 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Установлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2013.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку /доходу/, щомісячно починаючи з 15.04.2013 року та до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

25.04.2015 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_5 ).

У шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народилися діти: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_4 проживають за межами України, у Канаді. Дитина сторін навчається в коледжі, що не заперечувалося позивачем.

Позивач працює в Українському науково-дослідному інституті спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, займає посаду військовослужбовця, за період з січня 2023 року по липень 2023 року йому нараховано грошове забезпечення в сумі 524152,14 грн, з якого утримувалися аліменти.

За виконавчим листом № 753/6072/13 виданим Дарницьким районним судом м. Києва 12.07.2013 в межах виконавчого провадження № 39508532, за період з січня 2023 року по липень 2023 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь стягувача ОСОБА_1 аліменти у розмірі 106486,39 грн., тобто близько 15000, 00 грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4 .

Дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_6 відвідує дошкільну групу ЗДО ТОВ Монтекідс, сума щомісячних оплат за послуги складає 13850,00 грн.

Син ОСОБА_2 - ОСОБА_7 відвідує дитячий клуб «Мама, бай!», сума щомісячних оплат за послуги складає 8000,00 грн.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня

2022 року у справі № 727/1599/22.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, ОСОБА_2 посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки після ухвалення рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_15 , у платника аліментів відбулись зміни в сімейному стані та майновому стані, так як він 25.04.2015 року уклав шлюб з ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_5 ) та народилися двоє дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які на час розгляду справи є малолітніми, а утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції дослідив зібрані у справі докази на основі внутрішніх переконань

з точки зору їх достовірності, повноти, несуперечності, достатності та дійшов висновку, що зазначені ОСОБА_2 доводи щодо зміни його сімейного і матеріального стану знайшли своє підтвердження у судових засіданнях.

У даній справі встановлено наявність двох підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявні правові підстави для зміни розміру аліментів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

З огляду на встановлені у справі обставини та результат вирішення позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 .

Такі висновки суду є обґрунтованими, відповідають обставинам справи

і ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06 червня 2022 року у справі № 523/8403/19, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

А тому, відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції у справі, яка переглядається,

не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, оскільки суд першої інстанції виходив з конкретних обставин кожної окремої справи та доказової бази, з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

У справі, яка переглядається, проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі поданих сторонами доказів, а також правильно застосував норми права.

Помилковими є доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були надані до суду у визначеному процесуальним законом порядку та були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди

з висновками суду стосовно установлення обставин справи та переоцінки доказів.

ЄСПЛ вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України»).

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції , що суд першої інстанції, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а вказане судове рішення без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції - відсутні.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Новак Наталії Юріївни залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року

залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна