РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі -Мордухович К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в особі представника адвоката Лепетюка Олега Леонідовича (м.Харків, вул. Коцюбинського б. 13 к.10) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мангушева Ольга Степанівна (м.Харків, м-н Павлівський б.8 кв.1) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , 18.06.2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус ХМНО Мангушева О.С., про визначення додаткового строку терміном 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, складеним ОСОБА_4 9 листопада 2018 року, зареєстрованим у реєстрі за №3325 та посвідченим нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хомою О.В.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було складено заповіт на ім`я позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстровано у реєстрі за №3325 та посвідчено нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хомою Оксаною Вікторівною.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, про що 15.09.2020 року складено актовий запис №13670, свідоцтво Серія НОМЕР_1 .

Право на спадщину за заповітом у позивача виникло 11 вересня 2020 року і саме з цього часу спадкоємець, що проживає окремо від спадкодавця мав би протягом шести місяців прийняти спадщину, подавши відповідну заяву нотаріусу. Однак право на спадкування до 11 березня 2021 року ОСОБА_1 реалізувати не могла, оскільки не мала інформації про відкриття спадщини.

Так, про смерть заповідача позивачу стало відомо з листа приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Мангушевої О.С. від 30.04.2021 року вих. №133/02-14, отриманого позивачем 18.05.2021 року.

Після чого позивач звернулась до вказаного нотаріусу з заявою про прийняття спадщини, але постановою від 09.06.2021 року №165/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на день смерті проживав в АДРЕСА_3 , у зв`язку з тим, що спадкоємець ОСОБА_1 не надала документів підтверджуючих факт прийняття спадщини шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Позивач зазначає, що пропуск строку для прийняття спадщини внаслідок необізнаності позивача про відкриття спадщини викликав необхідність для звернення до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 23.06.2021 даний позов було залишено без руху, для усунення недоліків позову

28.10.2021 на виконаня вимог ухвали від 23.06.2021 представником позивача ОСОБА_3 подано уточненену позовну заяву .

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

29.03.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова було витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мангушевої Ольги Степанівни відомості зі спадкової справи щодо осіб, які звернутися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також відомості щодо дат звернення заявників з заявами про прийняття спадщини, кола осіб, яким було видано свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2023 року закрито підготовчий розгляд та призначено справу до розгляду по суті в судове засідання.

27.04.2023 на адресу суду надійшла відповідь приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мангушевої Ольги Степанівни, з приводу відомостей зі спадкової справи щодо осіб, які звернутися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , на виконання ухвали суду.

Позивач,представник позивача про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань з приводу розгляду справи не надали, за таких обставин, враховуючи строки розгляду даної справи вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву та заперечень до суду не надав.

Третя особа приватний нотаріус у судове засідання не з`явився, про час, дату, місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України позивач та відповідач зобов`язані добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує їх самостійно цікавитися перебігом розгляду судом заявленого позову.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м. Харків) складено актовий запис № 13670.(а.с.12)

Згідно з заповітом від 09.11.2018 посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хомою Оксаною Вікторівною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок смерті зробив таке розпорядження: все належне йому майно заповів на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11)

30.04.2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мангушевою Ольгою Степанівною на адресу позивача було повідомлено про відкриття спадщини після померлого ОСОБА_4 (а.с. 16).

Згідно відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріаьного округу Мангушевої О.С. після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , який постійно проживав в АДРЕСА_3 , з заявою про відкриття спадини звернулась його племінниця - ОСОБА_2 , на підставі якої було відкрито спадкову справу № 17/2021, яку зареєстровано в Спадковому реєстрі 09.03.2021 за №67315389. 09.06.2021 з заявою про про видачу спадщини за заповітом після представлення всіх неохідних документів звернулась ОСОБА_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мангушевої Ольги Степанівни від 09.06.2021 року за №165/02-14 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 ,., померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку з відсутністю документів (інформації), які підтверджують факт прийняття спадщини.

З мотивувальної частини постанови нотаріуса про відмовуу у видачі свідоцтва про право на спадщину вбачається, що підставою такої відмови є ненадання ОСОБА_1 доказів спільного проживання ( реєстраці) спадкоємця та спадкодавця за однією адресою на момент відкриттся спадщини. Позивачем протягом розгляду справи також не було подано до судудоказів на підтвердження спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини.

До матеріалів справи також суду надано копію довідки картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , копію паспорта ОСОБА_1 , виданого 25.05.2018.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та визначення додаткового строку на прийняття спадщини - 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини . Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Частиною першою статті 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Разом із тим, у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18).

У постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12). Отже, місцевий суд, з яким погодився касаційний суд, дійшов помилкового висновку про те, що незнання про смерть спадкодавця є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а відтак є підстави для визначення додаткового строку для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини. Разом з тим слід погодитися з висновком суду апеляційної інстанції про те, що причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку».

У постанові від 30.06.2020 року по справі №431/5782/17 Верховний Суд визначив, що необізнаність про смерть заповідача не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином усталена практика Верховного Суду, як і практика Верховного Суду України, свідчить про чітке визначення того, що саме по собі не проживання разом із спадкоємцем та необізнаність про його смерть, не можуть вважатись поважними причинами пропуску строку на для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо, в тому числі і за відсутності будь-яких доказів з приводу зазначеного.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач зазначає що не знала про смерть спадкодавця, однак обізнана про наявність заповіту на її ім`я, доказів на підтвердження об`єктивних обставин, що перешкоджали звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом тривалого часу, тобто більше 8 місяців до суду не подано.

Доказів на підтвердження того, що позивач протягом часу з 15.09.2020 року по 09.06.2023 року хворіла або що ОСОБА_1 мала інші поважні причини (тривале відрядження, віддалене місце проживання тощо) та з цих причин не могла подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини також до суду не надано.

Судом не можуть вважатись поважною причиною пропуску строку на подання відповідної заяви необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця, оскільки це не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, як необґрунтовані та недоведені.

Відповідно до ч. 3 ст.89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, враховуючи, що протягом судового розгляду позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності поважних причин у позивача та об`єктивних перешкод на подання заяви про прийняття спадщини протягом 8 місяців після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що є для ОСОБА_1 сторонньою людиною, мав спадкоємців за законом, однак заповів, як стверджує позивачка їй усе належне на час смерті майно, у зв`язку з чим даний позов задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 1221, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в особі представника адвоката Лепетюка Олега Леонідовича (м.Харків, вул. Коцюбинського б. 13 к.10) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мангушева Ольга Степанівна (м.Харків, м-н Павлівський б.8 кв.1) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом від 09.11.2018 відмовити.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: