Справа № 229/2956/24
Провадження № 2-о/229/67/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 р. суддя Дружківського міського суду Донецької області Фролова Н.М., дослідивши матеріали заяви Військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа ОСОБА_1 про оголошення військовослужбовця померлим (загиблим) під час бойових дій, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2024 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшла заява Військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа ОСОБА_1 про оголошення військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 померлим (загиблим) під час бойових дій.

Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 29.04.2024 року вказану заяву було залишено без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків терміном десять днів з дня вручення копії ухвали.

Як вбачається з ухвали судді, підставою для залишення заяви без руху було те, що подана заява підписана командиром військової частини НОМЕР_1 , проте до заяви не додані документи, які підтверджують його повноваження, а також те, що додані до заяви документи не засвідчені належним чином в повному обсязі на кожному аркуші, крім Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.03.2022 р. №10 або не прошиті з проставленням на останній сторінці пакету копій документів посвідчувального напису із зазначенням кількості сторінок та проставленням підпису уповноваженої особи заявника та його печатки.

Крім того, зазначено, що відповідно до ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак, в заяві не зазначено юридичну адресу заявника.

Відсутні відомості щодо місцезнаходження майна фізичної особи.

Із заяви та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_2 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , однак відсутні відомості, що він проходив службу, перебував у підрозділі тощо (який період часу), проживав у місці, територіальна підсудність якого відноситься до Дружківського міського суду Донецької області, оскільки ст.305 ЦПК України не передбачає підсудності заяви за місцем загибелі фізичної особи.

Вищезазначене позбавляє суд вирішити питання щодо підсудності вказаної заяви.

06.05.2024 р. до Дружківського міського суду Донецької області надійшли матеріали на усунення недоліків.

1). Додано витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 15.08.2023 р. №363 про призначення командиром військової частини НОМЕР_1 .

2). Додані копії документів завірені належним чином.

3). Щодо юридичної адреси військової частини у письмових поясненнях зазначено, що певні правовідносини зараз у Державі у зв`язку із запровадженням воєнного стану, регулюються Законом України «Про правовий режим воєнного стану». Військові частини створені для захисту України у воєнний час і не мають певної території, будівель, плацу, кпп і т.і., які огороджені парканом та знаходяться під охороною нарядів та вартових. Ці військові частини мають Пункти постійної дислокації (ППД) та Основні командні пункти (ОКП). Місця дислокації та будь-яка інформація, що може сприяти ворогу, відноситься до державної таємниці.

Відповідно до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого Наказом Центрального Управління Служби безпеки України від 23.12.2020 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2021 року за №52/35674, передбачений перелік відомостей, що складають державну таємницю. Місця дислокації військових частин відносяться до державної таємниці.

Тому для комунікації з судом у заяві зазначена офіційна електронна адреса військової частини НОМЕР_1 та засоби зв`язку із повноважним представником.

Відповідно до п.17 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військове командування може встановлювати для фізичних і юридичних осіб військово-квартирну повинність з розквартирування військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, евакуйованого населення та розміщення військових частин, підрозділів і установ.

По згаданим вище підставам фактична реалізація цих повноважень є державною таємницею та не підлягає зазначенню у заяві до суду.

В письмових поясненнях вказано, що Єдина інформація, що можна зараз зазначити, що на даний час, згідно директив Генерального штабу ЗСУ та бойових розпоряджень старшого командира, військова частина НОМЕР_1 знаходиться …(зазначено населений пункт), тобто в межах територіальної юрисдикції Дружківського міського суду Донецької області.

На день видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» від 04.04.2023р. № 92, копія якого є в матеріалах справи, офіційне місце знаходження військової частини НОМЕР_1 було … (зазначено населений пункт села) в межах територіальної юрисдикції Дружківського міського суду Донецької області, про що й зазначено в наказі, який доданий до заяви до суду.

4). Щодо майна зниклого безвісти військовослужбовця, то зазначено, що майном та спорядженням військовослужбовець забезпечується військовою частиною. Це майно знаходиться у військовослужбовця, а деяке знаходиться у військовий частині.

5). Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.03.2023 р. № 49 солдат ОСОБА_2 з 17.02.2023 р. прибув у військову частину НОМЕР_1 , та прийняв справи та посаду. Таким чином це є відомостями, що солдат ОСОБА_2 став з цієї дати проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 i до дати зникнення безвісті.

6). Щодо місця мешкання військовослужбовця, зазначено, що правовідносини громадянина України з Державою щодо проходження військової служби регулюються Законом України «Про військовий обов`язок i військову службу» а також Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008. Військовослужбовець отримує повне забезпечення різних видів у військовій частині за місцем проходження військової служби, у тому числі й розміщення у відповідному підрозділі.

Наведеним та іншим військовим законодавством визначено, що одне із основних завдань командира військової частини - організація служби військ як складової повсякденної діяльності, яка спрямована на забезпечення необхідних умов життя, навчання, отримання медичної допомоги, побуту особового складу, підтримання статутного порядку і військової дисципліни у військовій частині, її підрозділах.

В доданому до заяви наказі командира військової частини НОМЕР_1 є зазначення посади та термін служби військовослужбовця.

Таким чином, місце мешкання військовослужбовця у місці розташування військової частини, територіальна підсудність якого відноситься до Дружківського міського суду Донецької області.

Дослідивши матеріали заяви та доданні на усунення недоліків матеріали, суддя дійшов висновку, що заявником визначені недоліки в ухвалі судді Дружківського міського суду Донецької області усунені не в повному обсязі з огляду на наступне.

На відміну від місцезнаходження юридичної особи (стаття 93 ЦК України), фізична особа, в тому числі ФОП, має місце проживання (стаття 29 ЦК України), і за його допомогою відбувається індивідуалізація та зв`язок із фізичною особою за місцем проживання, визначається підсудність.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Реєстрація проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та постановою КМУ від 07.02.2022 року №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», якою затверджено ПОРЯДОК декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Згідно із п.1 Порядку цей порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Згідно із п.3 Порядку декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Згідно із п.4 Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно із п.5 Порядку громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні. У разі коли особа, місце проживання якої задекларовано/зареєстровано, декларує або реєструє нове місце проживання з одночасним зняттям з попереднього місця проживання (перебування), заява про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання не подається. При цьому внесення змін до реєстру територіальної громади за попереднім місцем проживання здійснюється на підставі повідомлення органу реєстрації про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи із зазначенням дати зняття з місця проживання.

Згідно із п.25 Порядку орган реєстрації у день надходження декларації або на наступний робочий день у разі коли декларація надійшла у неробочий час, здійснює декларування місця проживання особи або приймає рішення про відмову у декларуванні місця проживання (далі - рішення про відмову) в установленому законодавством порядку.

Враховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації, як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи, а також надання відомостей про це без згоди особи у передбачених законом випадках. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, діючим законодавством передбачені чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які підтверджують таку реєстрації.

Разом з тим, суду не надані відомості про місце проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме, відповідно до вищевказаних вимог законодавства.

Крім того, слід звернути увагу, що з наданої копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 15.08.2023 р. №363 про призначення командиром військової частини НОМЕР_1 вбачається, що ним оголошено посадове становище командира військової частини НОМЕР_1 , тобто оголошено посадове становище іншим командиром військової частини. Даний наказ видано у місті, яке не відноситься до територіальної юрисдикції Дружківського міського суду Донецької області.

Із наданої копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.02.2023р. № 49 про призначення солдата ОСОБА_2 з 17.02.2023 р. та зарахування до списків особового складу, виданий в місті, територіальна юрисдикція, якого не відноситься до Дружківського міського суду Донецької області.

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» від 04.04.2023р. № 92 видано в населеному пункті, територіальна юрисдикція якого відноситься до Дружківського міського суду Донецької області, але виданий він більше року назад.

Не кожна військова частина є юридичною особою. Військова частина, її підрозділи змінюють місце дислокації.

Статтею 47 ЦК України, передбачені правові наслідки оголошення фізичної особи померлою, які прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

У статті 190 ЦК України дається визначення поняття "майно": майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до ст.179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст.181 ЦК України, речі поділяються на нерухомі і рухомі. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Речові права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Тобто, в даному випадку під майном фізичної особи слід розуміти майно, щодо якого можуть виникнути цивільні правовідносини і це не стосується майна та спорядження, яким забезпечувався військовослужбовець військовою частиною, яке знаходиться у нього і у військовій частині.

Правила підсудності ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених ст.129 Конституції України, засадах цивільного судочинства, а також принципах побудови системи судів загальної юрисдикції. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя. По кожній справі, незалежно від її категорії, перше питання, яке вирішує суддя, це підсудність.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати цивільне провадження. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна цивільна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч.1 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст.24 Конституції України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і відповідною практикою Європейського суду з прав людини.

Відсутність інформації про місцезнаходження заявника; про останнє відоме місце проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме та про місцезнаходження її майна позбавляє суд можливості зробити висновок про територіальну підсудність справи.

Суддя зазначає, що із матеріалів заяви та матеріалів, наданих на усунення недоліків, не можливо однозначно стверджувати не тільки про підсудність справи відповідно до положень ст.305 ЦПК України Дружківському міському суду Донецької області, а і про правоздатність заявника.

Заявнику надавався строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення заяви без руху, дана ухвала доставлена заявнику на електронну адресу 30.04.2024 р. 06.05.2024 р. заявником подані матеріали на усунення недоліків. У заявника був строк для усунення недоліків до 10.05.2024 р. включно.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч.5 ст.185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи викладене, а також те, що заявником не в повному обсязі усунені недоліки зазначені в ухвалі суду, протягом встановленого строку суд вважає таку заяву неподаною і яку слід повернути заявнику з роз`ясненням, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Крім того, хоча це і не було підставою для залишення заяви без руху, однак слід звернути увагу, що зазначена в заяві мета, яка необхідна заявникові для визнання для оголошення особи померлою, може бути досягнута іншим позасудовим способом, через локальні нормативно- правові акти Міністерства оборони України, такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.12.2023 р. справа № 295/4812/23, провадження № 61-10246св23.

Керуючись ст.ст. 185, 305 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву Військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа ОСОБА_1 про оголошення військовослужбовця померлим (загиблим) під час бойових дій - вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя