Справа № 202/835/23
Провадження № 2/202/81/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Травкіної В.Р.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ домоволодіння в натурі та про виділення частки домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 про поділ домоволодіння в натурі та про виділення частки домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона та відповідач успадкували від своєї бабусі ОСОБА_5 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 357511282 від 07.12.2023 вона є співвласницею домоволодіння по АДРЕСА_1 в частині 42/100 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 5-1351, виданий 23.06.2005 (номер запису про право власності 36008984). Іншим співвласником в частині 21/100 та 37/100 є ОСОБА_4 відповідно свідоцтва про спадщину, серія та номер: реєстр № 4-213, виданий 06.06.2019 (номер запису про право власності 31882555), та відповідно до договору дарування серія та номер 2023, виданий 26.05.2021 (номер запису про право власності 42155865).

За технічними показниками 42/100 частин домоволодіння, які знаходяться у користуванні ОСОБА_1 складаються з: частина житлового будинку: кухня-11 кв.м. сіни - 7.3 кв.м., житлова - зал 12,8 кв.м., житлова - спальня 11, 3 кв.м., житлова-спальня 8,4 кв.м., коридор 1,1 кв.м, сіни 6.7 кв.м., санвузол - 3,1 кв.м. всього загальною площею 61,9 кв. м., житлова 32.7 кв.м. літня кухня: кімната 28.3 кв.м., літ Б; кімната - 9.0 кв.м. літ. Г, кухня - 16, 0 кв. м., літ. 3, загальною площею 53,3 кв.м., надвірні споруди: гараж з ямою - 16, 0 кв. м., літера Е незавершена споруда-фундамент частина металевої огорожі з окремим виходом, колодязь № 1, зливна яма АДРЕСА_2 . Неприязні стосунки з відповідачем та належність домоволодіння сторонам на праві спільної часткової власності створює позивачу незручності у здійснення ним прав власника на належну йому нерухомість. Відповідач добровільно відмовляється від укладення з позивачем договору про виділ частки в натурі та припинення спільної часткової власності. Находження спірного домоволодіння у спільній частковій власності унеможливлює оформлення окремих особистих рахунків щодо комунальних послуг.

Просила суд поділити в натурі домоволодіння, що розташоване за адресою: по АДРЕСА_1 , яке перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на два окремих припинивши право спільної часткової власності на домоволодіння. Визнати за ОСОБА_1 в цілому із поділеної 42/100 частини домоволодіння за адресою: по АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 36008984) право власності на домоволодіння, що складається: частина житлового будинку: кухня-11 кв. м, сіни - 7.3 кв.м., житлова - зал 12,8 кв. м., житлова - спальня 11, 3 кв.м., житлова-спальня 8,4 кв. м., коридор 1,1 кв м, сіни 6.7 кв.м., санвузол - 3,1 кв.м. всього загальною площею 61,9 кв.м., житлова 32.7 кв. м., літня кухня: кімната 28.3 кв.м., літ Б; кімната - 9.0 кв.м. літ. Г, кухня - 16, 0 кв. м., літ. 3, загальною площею 53.3 кв. м.; надвірні споруди: гараж ямою - 16, 0 кв. м., літера Е, незавершена споруда-фундамент частина металевої огорожі з окремим виходом, колодязь № 1, зливна яма № 14.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Усенко А.О. позов підтримали та просили задовольнити.

Представник ОСОБА_4 адвокат Чебикін С.В. заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 357511282 від 07.12.2023 ОСОБА_1 є співвласницею домоволодіння по АДРЕСА_1 в частині 42/100 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 5-1351, виданого 23.06.2005 (номер запису про право власності 36008984). Іншим співвласником в частині 21/100 та 37/100 є ОСОБА_4 відповідно свідоцтва про спадщину, серія та номер: реєстр № 4-213, виданого 06.06.2019 (номер запису про право власності 31882555), та відповідно до договору дарування серія та номер 2023, виданий 26.05.2021 (номер запису про право власності 42155865).

У статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою-другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

При поділі нерухомого майна має бути враховано інтереси всіх співвласників.

У спорах про поділ нерухомого майна в натурі суд має встановити можливість поділу об`єкта нерухомості відповідно до вимог, передбачених будівельними нормами та правилами, відповідно до яких кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири.

З цією метою призначається судова будівельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої судом розглядається найбільш оптимальний варіант поділу нерухомого об`єкта в натурі.

За приписами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси у спосіб, визначений законом, та керується принципом верховенства закону (ст.ст. 5, 10 ЦПК України).

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Кожна особа розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

За приписами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач подає докази разом з поданням позовної заяви (ст. 83 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, є диспозитивність.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Згідно п. 5.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Мінюста №53/5 від 08.10.1998 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 3 листопада 1998 року за № 705/3145, з наступними змінами, одним із основних завдань будівельно-технічної експертизи є визначення можливості та розробка варіантів розподілу (виділення частки; порядку користування) об`єктів нерухомого майна.

У пункті 5.1.1. наведено орієнтовний перелік вирішуваних питань, серед яких є наступні питання: «Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку; визначити порядок користування) об`єкт нерухомого майна відповідно до часток співвласників (вказати частки)? Які варіанти розподілу (виділення частки; визначення порядку користування) об`єкта нерухомого майна можливо визначити відповідно до часток співвласників (вказати частки) та вимог нормативно-правових актів?».

Враховуючи предмет спору у даній справі проведення судової будівельно-технічної експертизи є одним із засобів доказування.

Оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження можливості та варіантів поділу домоволодіння в натурі та виділення частки домоволодіння, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ домоволодіння в натурі та про виділення частки домоволодіння задоволенню не підлягають у зв`язку із недоведеністю.

У зв`язку з відмовою у позові, судовий збір на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ домоволодіння в натурі та про виділення частки домоволодіння відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда