Справа № 573/145/24
Номер провадження 4-с/573/1/24
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді СВИРГУНЕНКО Ю.М.,

з участю секретаря ФЕДОРЧЕНКО Г.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

у с т а н о в и в:

1.Стислий зміст скарги

25 січня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить визнати протиправними дії державного виконавця Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо накладення арешту на кошти, визнати протиправною та скасувати постанову від 19 вересня 2016 року у виконавчому провадженні №52280020 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти на рахунку № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_2 .

Скарга обґрунтована наступним чином.

Вироком Білопільського районного суду від 25 вересня 2013 року у кримінальній справі №573/1131/13-к ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засуджено за частиною другою статті 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі. Цим же вироком з останніх у солідарному порядку на користь ОСОБА_5 стягнуто 100 000 грн моральної шкоди.

Постановою державного виконавця від 19 вересня 2016 року у виконавчому провадженні №52280020 накладено арешт на всі кошти ОСОБА_2 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», на який зараховується заробітна плата, яку останній отримує у військовій частині НОМЕР_3 .

Про блокування банківської картки заявник дізнався наприкінці грудня 2023 року, коли не зміг зняти з неї заробітну плату, а про існування оскаржуваної постанови - 18 січня 2024 року у Білопільському відділі державної виконавчої служби.

Разом з цим ОСОБА_2 зазначає, що накладення арешту на рахунок, унеможливлює отримання ним заробітної плати, чим порушуються його конституційні права. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», на вказаний рахунок надходять кошти лише з військової частини у виді заробітної плати, яка є єдиним його доходом, за рахунок якого він утримує свою сім`ю. Крім того, під час проходження служби в зоні активних бойових дій, йому необхідні кошти для забезпечення підрозділу засобами зв`язку, пальним та іншими матеріальними цінностями, необхідними для несення служби в бойових умовах.

2.Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 26 січня 2024 року ОСОБА_2 поновлено строк для подання скарги на дії державного виконавця. Скаргу призначено до розгляду на 06 лютого 2024 року (а. с. 40).

3.Стислий зміст заперечень на скаргу

30 січня 2024 року до суду надійшло заперечення на скаргу за підписом в.о. начальника Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ксенії Зуєнко, в яких зазначено, що відповідно до положень статей 40 та 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні правові підстави для звільнення майна боржника з-під арешту, а виконавчі дії державним виконавцем вчинені відповідно до вимог профільного закону (а. с. 43-45).

4.Позиція сторін у судовому засіданні

У судове засідання заявник ОСОБА_2 не з`явився. Представник останнього адвокат Пашков С.І., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ №1046112 від 05 лютого 2024 року, подав заяву про розгляд скарги без його участі та без участі заявника, заявлені вимоги підтримують. Разом з цим адвокат Пашков С.І. просив вважати вірною дату постанови про арешт коштів боржника, яка підлягає скасуванню 16 травня 2017 року замість помилково зазначеної 19 вересня 2016 року (а. с. 57-59).

Стягувач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 60).

Представник Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - державний виконавець Піскун В.М. подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти скасування арешту з коштів боржника не заперечує (а. с. 61-62).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

5.Фактичні обставини, встановлені судом

Суд установив, що вироком Білопільського районного суду Сумської області від 25 вересня 2013 року у кримінальній справі №573/1131/13-к ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України та призначено покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Цим же вироком засуджено також ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 121 та частиною другою статті 146 КК України.

Вказаним вироком з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь потерпілої ОСОБА_5 стягнуто 100 000 грн моральної шкоди (а. с. 23-33).

Вироком Апеляційного суду Сумської області від 18 лютого 2014 року вищевказаний вирок Білопільського районного суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 та стягнення з нього моральної шкоди залишено без змін (а. с. 34-38).

На підставі означеного вироку 26 лютого 2014 року Білопільським районним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 100 000 грн.

Постановою головного державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Пшик Т.С. від 19 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження №52280020 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа (а .с. 47).

25 січня 2017 року державним виконавцем Ковпаківського відділу ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області винесено постанову, якою виконавче провадження №52280020 передано до Контопського відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області (а. с. 48).

Постановою старшого державного виконавця Контопського відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області від 22 лютого 2017 року вищевказане виконавче провадження передано до Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області (а. с. 50).

Відповідно до постанови від 02 березня 2017 року виконавче провадження №52280020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 100 000 грн прийнято до виконання старшим державним виконавцем Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області Савчуком В.М. (а. с. 51)

Постановою старшого державного виконавця Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області Савчука В.М. від 16 травня 2017 року у вищевказаному виконавчому провадженні накладено арешт на всі кошти боржника ОСОБА_2 , що містяться на рахунках в ПАТ КБ «Приват Банк», АТ «Ощадбанк» та АБ «Укргазбанк», крім коштів, що перебувають на рахунках, на які відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та або звернення на які заборонено законом та належать боржнику у межах звернення суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів (а. с. 52).

Згідно з постановою старшого державного виконавця Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області Савчука В.М. від 28 серпня 2017 року виконавчий лист №573/1131/13 від 26 лютого 2014 року повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що в ході вжитих заходів у ОСОБА_2 не виявлено майно, на яке відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» можливо звернути стягнення (а. с. 53).

З матеріалів справи також встановлено, що з 05 квітня 2022 року ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 . В АТ КБ «Приват Банк» на ім`я останнього відкрито рахунок № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 , на який з вказаної військової частини надходить заробітна плата (а. с. 9-19).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради №60 від 22 січня 2024 року, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_7 та неповнолітньою донькою дружини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 20).

6.Норми права, застосовані судом та висновки суду

Вирішуючи вимоги заявника, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках (стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (частина четверта статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною шостою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Статтею 56 означеного Закону визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з пунктом 8 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мінюсту України від 02 лютого 2012 року №512/5 (в редакції наказу Мінюсту України від 29 вересня 2016 року №2832/5) на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

За приписами частини першої статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 судове рішення в добровільному порядку не виконує.

Наклавши арешт на грошові кошти боржника постановою від 16 травня 2017 року в порядку виконання виконавчого провадження №52280020, державний виконавець діяв відповідно до вимог статей 18, 48, 52 Закону України, визначив порядок виконання постанови із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику. При цьому виконавця не наділено правом визначення статусу рахунку або коштів.

Банківська установа (АТ КБ «ПриватБанк»), на яку нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладено обов`язок визначати статус рахунку та можливість накладення арешту на кошти на ньому, повідомлення про особливий статус рахунку № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 виконавцю не направило.

Таким чином, суд не вбачає підстав вважати дії державного виконавця, щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку ОСОБА_2 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», неправомірними.

Разом з цим, вирішуючи справу, суд враховує наступне.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник зазначає, що на рахунок, на який державним виконавцем накладений арешт, йому надходить виключно заробітна плата, яку він отримує у військовій частині НОМЕР_3 , на підтвердження чого надав виписку по рахунку за період з 01 січня 2023 року по 24 січня 2024 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 17 січня 2020 року по справі №340/1018/19 (адміністративне провадження №К/9901/22118/19) зазначив, що приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року №95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статтях 3, 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статті 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року по справі №916/73/19, від 10 жовтня 2019 року по справі №916/1572/19.

На підставі наявних у справі даних та доказів, суд приходить до висновку, за необхідне задовольнити вимоги скаржника щодо скасування постанови про накладення арешту кошти боржника.

На підставі викладеного, керуючись статтями 457-453 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Савчука Владислава Михайловича від 16 травня 2017 року винесену в рамках виконавчого провадження №52280020 про арешт коштів боржника ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , відносно рахунку № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

В задоволенні інших вимог ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду безпосередньо.

Суддя