Справа №345/3089/24
Провадження № 2/345/753/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Якиміва Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

Представник позивачки адвокат Шевченко Н.П.звернулася до суду з позовом, в якому позивачка ОСОБА_1 просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 13.08.2007 року виконкомом Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_3 », малолітню дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати разом з нею.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.08.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часом стосунки погіршилися через різні погляди на сімейні цінності, побут, домашнє господарство. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги. Подружні відносини не підтримують з січня 2021 так як проживають окремо. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитеми її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей і тому вважає за необхідне розірвати шлюб. Дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний час досягла чотирнадцять років, тому просить вирішити питання щодо місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як він має статус малолітньої дитини.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 28.05.2024 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов.

Представник позивачки адвокат Шевченко Н.П. подала суду заяву у якій вказала, що позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу у їх відсутності.

Відповідач до судового засідання подав письмову заяву, в якій позов визнав, просить та розглядати справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13.08.2007 року виконкомом Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.21).

Згідно світлокопій свідоцтв про народження за час шлюбу у сторін народилися дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,7).

Спір з приводу визначення місця проживання дітей відсутній.

Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку.

Оцінка суду:

вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, позивачка не бажає зберігати сім`ю, відповідач заперечень з даного приводу не заявляв, подав заяву про визнання позову, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Таким чином, у разі наявності спору щодо встановлення місця проживання неповнолітніх дітей батьки не позбавлені можливості звернутися до суду із відповідним позовом.

Водночас судом звертається увага на те, що під час розгляду цієї справи не вирішується питання саме про визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання неповнолітніх дітей з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Матеріали дійсної справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Проживання малолітньої дитини з матір`ю не позбавляє батька приймати участь у вихованні та розвитку дитини.

Вимоги про встановлення місця проживання малолітньої дитини позивачкою не ставилось, а лише заявлялась вимога про залишення проживання малолітньої дитини сторін із матір`ю. Вказані позовні вимоги не є тотожними.

Такі висновки узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у постанові Верховного Суду у справі № 200/952/18 від 15 січня 2020 року (провадження № 61-14859св19)

Враховуючи вищезазначене, вік малолітньої дитини, а також ту обставину, що фактів, ознак чи наявність інших випадків, які б давали підстави вважати, що залишення малолітньої дитини з матір`ю є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, не встановлено, відповідач позов визнав повністю, враховуючи також приписи Декларації про права дитини, міжнародних актів, що регулюють питання захисту прав та свобод дитини, національного законодавства, суд дійшов висновку, що залишення проживання малолітньої дитини саме з матір`ю є правомірним.

Також позивачка просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_3 », що відповідно до ст. 113 СК України, є її правом.

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

задовольнити позов.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 13.08.2007 року виконкомом Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10, розірвати.

Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити - ОСОБА_3 .

Малолітню дитину: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя