ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/121/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 695/377/17 Категорія: 331060000 Середа Л.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісова Т.Л.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ;

третя особа Управління Держпраці в Черкаській області,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Держпраці в Черкаській області, про встановлення факту перебування у трудових відносинах,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , в якому просив встановити факт його перебування у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 на посаді водія вантажного автомобіля у період з 01.11.2014 по 30.03.2015 та зобов`язати відповідача внести запис до трудової книжки позивача про прийняття його на роботу на посаду водія вантажного автомобіля у період з 01.11.2014, та внести запис про звільнення із займаної посади відповідно до фактичного припинення трудових відносин з 30.03.2015.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він на початку листопада 2014 року влаштувався на роботу до відповідача на посаду водія вантажного автомобіля Renault Magnum АЕ430, д.н.з. НОМЕР_1 і працював там до кінця березня 2015 року. Трудовий договір сторони не оформлювали, а заробітну плату позивач отримував у конвертах. 04.03.2015 позивач за кермом вказаного автомобіля потрапив в ДТП, внаслідок чого була заподіяна шкода автомобілю, що належить відповідачу. Позивач наполягав, що зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулася, коли він виконував свої трудові обов`язки, і хоч ДТП трапилось із його вини, сторони домовились, що він допоможе відповідачу відновити пошкоджений автомобіль та буде і надалі виконувати свої трудові обов`язки. Однак відповідач змінив свою позицію та почав вимагати від нього кошти для відновлення автомобіля. Після цього позивачу стало відомо, що в його трудовій книжці взагалі відсутні записи про те, що він перебував в трудових відносинах із відповідачем. На думку позивача, такими діями відповідач намагається уникнути застосування положення ст. 130 КЗпП України, перекласти всю відповідальність на позивача та змусити його сплатити всю суму коштів за ремонт автомобіля, про що свідчить пред`явлений до суду позов ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнових збитків за заподіяне ДТП та нанесену шкоду майну перевізника. Таким чином дії відповідача позивач вважає незаконними та такими, що порушують його права, як працівника. Позивач посилається на те, що між ним та відповідачем фактично виникли трудові відносини, що стверджується товарно-транспортними документами на переміщення вантажів автомобілем відповідача, адміністративними матеріалами від 04.3.2015, складеними по факту ДТП, дефектною відомістю № 15, показаннями свідків.

За цих підстав позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначаючи, що встановлення факту перебування у трудових відносинах є необхідним з метою нарахування йому правильного трудового і страхового стажу, виплати заробітної плати та зменшення розміру відшкодування майнової шкоди роботодавцю ФОП ОСОБА_2 .

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.10.2023 У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Держпраці в Черкаській області, про встановлення факту перебування у трудових відносинах відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що трудовий договір між сторонами ніколи не укладався і не підписувався, що було визнано в судовому засіданні позивачем та повідомлено суду, що ні заяву про прийняття на роботу, ні трудовий договір позивач не підписував, з трудовими обов`язками не ознайомлювався.

Подану позивачем товарно-транспортну накладну як доказ перебування у трудових відносинах, суд оцінив критично, оскільки зміст вказаної накладної підтверджує перевезення вантажу автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , де автомобільним перевізником зазначений ТОВ «Партнер Дістрібьошн», водій ОСОБА_3 , а замовник ТОВ ПІІ «Еконія», яке є також вантажовідправником. Вантажоодержувачем є ТОВ «Смарті Фемілі». Вказаною постановою визначено пункт навантаження та розвантаження, а також додано відомості про вантаж.

Жодних доказів договорів найму, оренди чи суборенди між ТОВ «Партнер Дістрібьошн» та ФОП ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Наданий позивачем протокол про адміністративне правопорушення від 04.03.2015, в якому ніби-то визначене місце роботи позивача, суд також оцінив критично, зазначивши, що відомості до протоколу про адміністративне правопорушення вносяться зі слів особи, відносно якого він складений. Матеріали справи не містять жодних даних про те, на підставі яких саме відомостей були внесені до протоколу про адміністративне правопорушення відповідні відомості про місце роботи ОСОБА_1 .

Додана до матеріалів справи дефектна відомість також не підтверджує трудових відносин між позивачем та відповідачем, а посилання позивача на те, що у ній вказано посаду ОСОБА_1 як водія суд вважав невірним. Так, зі змісту вказаної відомості вбачається, що у ній зазначений власник транспортного засобу ОСОБА_2 та водій ОСОБА_1 , однак під зазначенням «водій» мається на увазі особа, що фактично керувала транспортним засобом в момент ДТП.

Не погоджуючись з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.10.2023, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що судом першої інстанції не допитано всіх заявлених позивачем свідків, які б могли пояснити обставини працевлаштування позивача та виконання ним трудових обов`язків; не визнано явку ФОП ОСОБА_2 обов`язковою з метою надання ним особистих пояснень щодо обставин перебування ОСОБА_1 за кермом вантажного автомобіля; не досліджено та не витребувано у ТОВ ПІІ «Еконія» в якості доказів відомостей щодо оформлення ТТН від 16.01.2015; не перевірено доводи ОСОБА_1 про перебування останнього в трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2 шляхом дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення; безпідставно відхилено доводи позивача про наявність висновку експертного дослідження; не допитано в якості свідка самого позивача ОСОБА_1 стосовно обставин його взаємовідносин з ФОП ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду від ФОП ОСОБА_2 не надходив.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_1 адвоката Короля О.А., який з`явився в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем на підтвердження доводів перебування його у трудових відносинах з відповідачем надано товарно-транспортну накладну № РБ00000108 від 16.01.2015, якою підтверджується перевезення вантажу автомобілем дер. № НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , автомобільним перевізником зазначений ТОВ «Партнер Дістрібьюшн», водій ОСОБА_4 , замовник ТОВ ПІІ «Еконія», яка є також вантажовідправником. Вантажоодержувачем зазначено ТОВ «Смарті Фемілі». Вказаною накладною визначено пункт навантаження та пункт розвантаження, а також додано відомості про вантаж (т. 1 а.с. 12).

До матеріалів справи позивачем було додано також відомість про вантаж, підписану відповідальною особою вантажовідправника ТОВ ПІІ «Еконія», відповідальною особою вантажоодержувача ТОВ «Смарті Фемілі», та водієм/експедитором ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 13).

Згідно з інформацією, наданою в листі ТОВ «Партнер Дістрібьошн» від 11.01.2022 № 1101 на виконання ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2021, у ТОВ «Партнер Дістрібьошн» відсутні правовідносини з ФОП ОСОБА_2 щодо господарської операції з перевезення вантажу за ТТН № РД00000108 від 16.01.2015. Також у ТОВ «Партнер Дістрібьошн» відсутні договори оренди (користування) транспортним засобом Renault Magnum АЕ430, д.н.з. НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 234).

У листі також зазначено, що станом на січень 2015 року ОСОБА_1 не перебував ні в трудових, ні в цивільно-правових відносинах з ТОВ «Партнер Дістрібьошн». Крім того, у ТОВ «Партнер Дістрібьошн» відсутня інформація щодо перебування ОСОБА_1 у трудових чи у цивільно-правових відносинах з ФОП ОСОБА_2 .

У ТОВ «Партнер Дістрібьошн» відсутня інформація щодо причин та підстав зазначення у графі «водій» ТТН № РД00000108 від 16.01.2015 відомостей про ОСОБА_6 , оскільки у ТОВ «Партнер Дістрібьошн» відсутня ТТН № РД00000108 від 16.01.2015 та не оформлювалася товариством.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 077737, 04.03.2015, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 , допустив порушення правил дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем, який стояв попереду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. У протоколі зазначено про належність вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 та місце роботи ОСОБА_1 ПП «Капран», м. Золотоноша (т. 1 а.с. 14).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди стверджена постановою Золотоніського міськрайонного суду від 08.04.2015, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до дефектної відомості № 05 огляду транспортного засобу. 21.04.2015 судовим експертом-автотоварознавцем Старинцем Миколою Васильовичем було проведено огляд транспортного засобу марки Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року виготовлення. При огляді ТЗ були присутні: власник ДТЗ ОСОБА_2 та водій ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині другій статті 2 КЗпП України зазначено, що працівник реалізує своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі чи організації, або з фізичною особою.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні контракту; при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Таким чином, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною третьою статті 94 КЗпП України встановлено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Отже, підставою виплати заробітної плати є наявність трудових відносин між сторонами, які в свою чергу виникають шляхом укладення між сторонами трудового договору.

Суд може визнати трудовий договір укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема виконання працівником обов`язку щодо надання паспорта або іншого документу, що посвідчує особу, трудової книжки, а у випадках, передбачених законодавством, - також документа про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інших документів, за наявності письмових чи інших доказів дотримання цих умов, окрім показань свідків.

З огляду на ці положення позивач повинен був дотриматися умов, необхідних для укладення трудового договору, а саме скласти заяву про прийняття на роботу, подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку тощо.

Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від: 06 квітня 2020 року у справі № 462/7621/15-ц, 13 квітня 2020 року у справі № 344/2293/19, 24 листопада 2021 року у справі № 361/3422/19, від 16 червня 2022 року у справі № 638/16444/19, від 08 вересня 2023 року у справі № 132/1587/22, від 18 вересня 2023 року у справі № 754/12104/20-ц.

У статті 626 ЦК України визначено загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року в справі № 127/21595/16-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, встановив фактичні обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 складав заяву про прийняття його на роботу, надавав відповідачу трудову книжку та інші документи, отримував наказ про прийняття на роботу, укладав з відповідачем трудовий договір. Крім того, позивач, звертаючись з позовною заявою до суду першої інстанції, самостійно вказував на те, що трудового договору з відповідачем не укладав, заробітну плату отримував у конвертах. Тобто, позивач фактично усвідомлював відсутність оформлення трудових відносин з відповідачем, а отже й погоджувався з цим.

Посилання скаржника на те, що судом не перевірено доводи ОСОБА_1 про перебування останнього в трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2 шляхом дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення колегія суддів вважає безпідставним, оскільки, як вбачається з протоколу судового засідання від 17.05.2023 (т. 3 а.с. 115), протокольною ухвалою суд витребував з архіву матеріали справи про адміністративне правопорушення № 695/1077/15-п, але з архіву надійшла лише постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.04.2015, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (т. 3 а.с. 125).

Натомість, у матеріалах даної справи наявні протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 077737 від 04.03.2015, з якого вбачається, що ОСОБА_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, керуючи автомобілем Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 , який, у свою чергу, належить ОСОБА_2 . Крім того, у протоколі зазначено місце роботи ОСОБА_1 ПП « ОСОБА_7 ».

Колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, зазначає, що відомості до протоколу про адміністративне правопорушення вносяться зі слів особи, відносно якого він складений. Відтак, вказаний документ не може бути підтвердженням наявності факту трудових відносин між позивачем та відповідачем.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що судом не досліджено та не витребувано у ТОВ ПІІ «Еконія» в якості доказів відомостей щодо оформлення ТТН від 16.01.2015, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки клопотання про витребування у ТОВ ПІІ «Еконія» будь-яких доказів позивачем не заявлялося. При цьому, колегія суддів зазначає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Натомість, суд першої інстанції, за клопотання позивача, витребовував інформацію у ТОВ «Партнер Дістрібьошн», в якій товариство вказало, що у нього відсутні правовідносини з ФОП ОСОБА_2 щодо господарської операції з перевезення вантажу за ТТН № РД00000108 від 16.01.2015, відсутні договори оренди (користування) транспортним засобом Renault Magnum АЕ430, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не перебував ні в трудових, ні в цивільно-правових відносинах з ТОВ «Партнер Дістрібьошн», а також те, що у ТОВ «Партнер Дістрібьошн» відсутня інформація щодо перебування ОСОБА_1 у трудових чи у цивільно-правових відносинах з ФОП ОСОБА_2 .

Посилання скаржника на те, що судом безпідставно відхилено доводи позивача про наявність у матеріалах справи висновку експертного дослідження, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з оскаржуваного рішення судом першої інстанції досліджено та надано оцінку дефектній відомості № 05 від 21.04.2015, складеній судовим експертом-автотоварознавцем, та зазначено, що вказаний документ не підтверджує трудових відносин між позивачем та відповідачем, так як під зазначенням «водій» мається на увазі особа, що фактично керувала транспортним засобом в момент ДТП, а не займана посада. З таким висновком погоджується й апеляційний суд.

Не заслуговують на увагу й доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що судом протиправно не визнано явку ФОП ОСОБА_2 обов`язковою з метою надання ним особистих пояснень щодо обставин справи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, протоколу судового засідання від 24.11.2021 (т. 2 а.с. 215-217), суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання сторони позивача про виклик ОСОБА_2 для допиту в якості свідка та зазначив, що у разі неможливості представником відповідача надати вичерпні відповіді, судом повторно буде вирішуватися питання щодо обов`язкової явки відповідача до суду. Процесуальних порушень суду першої інстанції, з цього приводу, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів також критично оцінює посилання скаржника на те, що судом не допитано всіх заявлених позивачем свідків, які б могли пояснити обставини працевлаштування позивача та виконання ним трудових обов`язків. Так, з протоколу судового засідання від 03.12.2019 вбачається, що суд протокольною ухвалою зобов`язав сторону позивача забезпечити явку свідків (т. 2 а.с. 55-56). Зі звукозапису судового засідання від 19.07.2022 судом апеляційної інстанції встановлено, що суд повторно зобов`язав сторону позивача забезпечити явку свідків у судове засідання (т. 3 а.с. 4).

Однак, явку в судове засідання заявлених свідків позивач не забезпечив. Судом вдалося допитати лише свідка ОСОБА_8 , який, у свою чергу, не був безпосереднім свідком подій, що стосуються предмету доказування, та в судовому засіданні не зміг вказати, з ким саме позивач перебував в трудових відносинах.

Інших доказів на підтвердження наявності трудових чи цивільно-правових відносин між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 у період з листопада 2014 року до березня 2015 року матеріали справи не містять та позивач не надав.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, беручи до уваги викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування скаржником не доведено та колегія суддів не вбачає.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Держпраці в Черкаській області, про встановлення факту перебування у трудових відносинах, залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Держпраці в Черкаській області, про встановлення факту перебування у трудових відносинах, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 січня 2024 року.

Судді: Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

О.М. Новіков