Справа № 347/277/24
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

"06" лютого 2024 р. м.Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Крилюк М.І.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову подану до пред`явлення позову, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.11.2023 року генеральним директором ДП « Ліси України» було затверджено штатний розпис філії « Кутське лісове господарство» ДСГП « Ліси України» на 2024 рік. 06.12.2023 року Філія « Кутське лісове господарство» видало наказ « Про зміни істотних умов праці на 2024 рік» згідно якого його посада майстра лісу попала під скорочення, про що йому 14.12.2023 року було повідомлено під розпис. На його переконання комісія, яка була створена на підставі наказу директора, поверхнево підійшла до розгляду такого важливого питання, не оцінила і не вивчила всі документи і матеріали які були подані на скорочення штатних одиниць і персонального складу, а тому допустила грубі порушення які призвели до порушення його прав згідно Конституції України, КЗпП України.

Зокрема комісією не було враховано переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (частина перша ст. 42 КЗпП України) гр. ОСОБА_1 . Не було враховано рівень кваліфікації ОСОБА_1 , зокрема рівень освіти, здобуті навички під час виконання робіт за певною спеціальністю. Не встановлено чи проводилась атестація ОСОБА_1 , якщо так, то які її результати в порівнянні з іншими майстрами лісу, яких залишено на роботі і які не підпадають під скорочення. Не встановлено чи притягувався ОСОБА_1 , інші майстри лісу до дисциплінарної відповідальності (догани) за останній робочий рік, що на його переконання призвело до передчасного рішення про скорочення його посади з послідуючим звільненням.

Рішення про скорочення посади, яку він займав, було прийнято на підставі протоколу засідання комісії про надання пропозицій, щодо вивільнення працівників від 05.12.2023 року. Даний протокол складено з грубими порушеннями. Зокрема в даному протоколі відсутні підписи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що можна розцінювати як їхню незгоду з даним протоколом і в протоколі ними було вказано чітко, що саме було порушено при розгляді даного питання.

З метою позасудового розгляду даного спірного питання, яке має для нього велике значення ним, через адвоката, було надано звернення до директора Філії «Кутське лісове господарство» для роз`яснення позиції керівництва у питанні скорочення працівників, однак відповіді не отримав, що стало приводом для його звернення до суду.

Оскільки подання позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів його як Позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом, просить в порядку забезпечення позову до подання позовної заяви прийняти ухвалу суду якою скасувати протокол засідання комісії про надання пропозицій, щодо вивільнення працівників від 05.12.2023 року а також зупинити дію наказу № 187/21.13 від 06.12.2023 року про скорочення посади ОСОБА_1 до моменту вирішення даного спору.

Суд, дослідивши вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви дійшов наступного висновку:

Суд враховує право кожного на справедливий розгляд його справи судом при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, що передбачено в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України роз`яснив що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову у виді заборони вчинення будь-яких дій, суд, на підставі наданих позивачем доказів має дійти висновку про те, що такі дії реально може бути вчинено. Наявність ризику вчинення будь-якою особою дій, які в подальшому зможуть призвести до неможливості виконання відповідного судового рішення, має бути не ілюзорним, а підтверджуватись доказами, які б давали сторонньому незалежному спостерігачу зробити висновок про реальність такого ризику.

Крім того, у п. 9 Постанови N 9від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях позивача.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений - забороною вчиняти певні дії ;

В ст. 151 ЦПК України викладено вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в заяві про забезпечення позову повинно бути вказано захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

Оцінюючи обґрунтованість заяви про забезпечення позову, до пред`явлення позовної заяви, суд вважає, що заявник належним чином не обґрунтував, у тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, що невжиття таких заходів забезпечення позову спроможне істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Так, звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_1 мотивуює тим, що 28.11.2023 року генеральним директором ДП « Ліси України» було затверджено штатний розпис філії « Кутське лісове господарство» ДСГП « Ліси України» на 2024 рік та 06.12.2023 року Філія « Кутське лісове господарство» видало наказ « Про зміни істотних умов праці на 2024 рік» згідно якого його посада майстра лісу попала під скорочення, про що йому 14.12.2023 року було повідомлено.

Фактично ОСОБА_1 було відомо про прийняття директором філії «Кутське лісове господарство» наказу № 187/21.13 від 06.12.2023 року про зміни істотних умов праці в 2024 році та скорочення штатних посад за визначеним списком працівників, із яким його ознайомлено 14.12.2023 року.

Заявником до матеріалів справи не долучено жодного документу, в підтвердження факту його перебування в трудових відносинах із філією «Кутське лісове господарство», та яку саме посаду займав, чи в даний час займає, заявник- ОСОБА_1 .

Окрім того ОСОБА_1 на даний час не подано до суду самої позовної заяви про відновлення його прав, які він вважає порушеними, філією «Кутське лісове господарство» а натомість викладено вимоги заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову, про скасування протоколу засідання комісії про надання пропозицій, щодо вивільнення працівників від 05.12.2023 року а також зупинення дію наказу № 187/21.13 від 06.12.2023 року про скорочення посади ОСОБА_1 до моменту вирішення даного спору, які фактично можуть бути тотожними до позовних вимог, та підлягають розгляду по суті в порядку судового провадження.

Згідно з частиною десятою статті 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 не зазначив обґрунтування необхідності вжиття визначених ним заходів забезпечення позову, формально відтворивши зміст позовних вимог.

Разом з тим, заборона реорганізації, ліквідації, зміни штатного розпису підприємства є необґрунтованим втручанням в процес здійснення юридичною особою господарської діяльності. Реорганізація підприємства є виключним правом та рішенням власника, а у визначених законом випадках рішенням інших осіб. У разі настанні таких наслідків законодавством визначено порядок реалізації та захисту трудових прав працівників, зокрема устатті 240-1 КЗпП України.

За змістомстатті 64 ГК України підприємство самостійно встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Штатний розпис є документом, який визначає існуючі посади на підприємстві та чисельність працівників, їх посадові оклади. Складання та затвердження штатного розпису, а також внесення до нього змін, є питанням внутрішньої діяльності юридичної особи та забезпеченням її функціонування.

На переконання суду, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони змінювати штатний розпис загалом є неспівмірним із вимогами позову які можуть бути заявленими. При цьому, заявником не надано суду на дослідження доказів чи спроможні зміни у штатному розписі створити перешкоди у поновленні на роботі працівника, якщо суд дійде таких висновків.

А відтак суд вважає, що заявником не доведено, що існує реальна загроза чи неможливість у майбутньому виконати відповідне судове рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що заявником на даний час не обґрунтовано необхідності застосування заходу забезпечення позову, суд прийшов до переконання, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя М.І.Крилюк