Справа № 276/947/24
Провадження по справі №2/276/331/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

за участю: секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», -

в с т а н о в и в:

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором мотивуючи тим, що 13.04.2021 в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан»(далі - ТОВ «Мілоан») ОСОБА_1 подала Заявку на отримання кредиту №4989924. ТОВ «Мілоан» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтвердив прийняття умов Кредитного Договору №4989924 від 13.04.2021. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит №4989924 від 13.04.2021 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення Відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 10000 грн. 13.09.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором №4989924 від 13.04.2021 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед ТОВ «Діджи Фінанс» становить 41223,78 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9409,00 грн., заборгованість за відсотками становить 30814,78 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1000,00 грн.; заборгованість за пенею становить 0,00 грн. У зв`язку із чим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 41223,78 грн., 2422,40 грн. судовий збір та 6 000 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду від 08.05.2024 року відкрито провадження за даним позовом, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд справи.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив проводити розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. В позовній заяві представник позивача зазначив, що проти заочного рішення суду не заперечує. Додатково направив до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача та проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, а саме визнала заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 9490 грн., а також комісією у розмірі 1000 грн. Щодо нарахованих відсотків вказала, що вони є значно завищені, ніж передбачено договором, вона частково погашала відсотки, однак так як її особистий кабінет на сайті кредитодавця заблокований, не може надати точні суми проплат. Також, відповідач зазначила, що зверталася до позивача з проханням про розстрочку сплати боргу, так як вона втратила роботу та наразі доглядає за дитиною з інвалідністю і немає змоги відразу погасити заборгованість, проте позивачем їй у цьому було відмовлено.

Представник третьої особи ТОВ «Мілоан» у судове засідання не з`явився, пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надіслав, про день, час та місце судового засідання третя особа повідомлялась належним чином шляхом доставки ухвали про відкриття провадження у справі та судових повісток в електронному вигляді до електронного кабінету.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі Договір про споживчий кредит №4989924 шляхом подання відповідачем в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заявки на отримання кредиту №4989924. Після проведення необхідної перевірки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, після введення якого відповідач підтвердив прийняття умов Кредитного Договору №4989924 від 13.04.2021. Вказані обставини також підтверджуються копією анкети-заяви.

Відповідно до п.1.2 договору було визначено суму (загальний розмір) кредиту в розмірі 10000,00 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надавався строком на 30 днів з 13.04.2021 (п.1.3.). Згідно п.1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 13.05.2021.

Згідно п.1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово.

Згідно п.1.5.2. кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом: 3750,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п.1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. П.1.7 договору передбачено, що тип процентної ставки за цим Договором, фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору.

На виконання умов укладеного договору 13.04.2021 ТОВ «Мілоан» було перераховано відповідачу на її банківську картку 10000,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються крім наданого суду позивачем розрахунку заборгованості, платіжним дорученням № 43753546 від 13.04.2021, призначення платежу: кошти згідно договору 4989924.

13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», було укладено Договір відступлення прав вимоги №07Т, відповідно до якого кредитор передав новому кредитору за плату, а новий кредитор прийняв належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказані в реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками. На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Діджи Фінанс» було сплачено ТОВ «Мілоан» кошти, що підтверджується копіями платіжних інструкцій. Відповідно до умов зазначеного договору позивач набув право вимоги до відповідача по кредитному договору №4989924 від 13.04.2021, що підтверджується витягом з Додатку №1 до Договору Факторингу №07Т, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 становить 41223,78 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9409,00 грн., заборгованість за відсотками становить 30814,78 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розглядом справи встановлено, що кредитний договір №4989924 від 13.04.2021 укладений в електронній формі.

З наданих представником позивача суду доказів вбачається, що відповідач згідно укладеного Кредитного договору №4989924 від 13.04.2021 отримала від ТОВ «Мілоан» кредит в сумі 10000,00 грн. Розмір заборгованості по кредиту підтверджено позивачем копією платіжного доручення № 43753546 від 13.04.2021 про перерахування коштів, а також розрахунком заборгованості за договором з якого слідує, що станом на 03.04.2024 заборгованість за тілом кредиту становить 9409,00 грн.

За вказаних обставин, на переконання суду вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 9409,00 грн. підлягають до задоволення.

Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідача по вищезазначеному договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом.

При цьому суд враховує, що Договором про споживчий кредит №4989924 від 13.04.2021 передбачено, що відповідачу кредит надано строком до 13.05.2021 на 30 днів, розмір відсотків згідно додатку №1 до цього договору встановлено в сумі 3750,00 грн., комісія за надання кредиту 1000,00 грн.

Відповідно до п.2.3.1.2 Договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6. Договору.

Однак, в порядку ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п.п.2.3.1.1.-2.3.1.2 Договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.п.4.1.,4.2. Договору.

Крім того, наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як п.п. 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 13.05.2021 року та не вказано іншої умови.

Отже, позивачем нараховувалися проценти після закінчення строку дії договору, тобто після закінчення строку дії Договору про споживчий кредит №4989924 від 13.04.2021.

Відтак, суд вважає безпідставним нарахування процентів після спливу терміну кредитування на підставі п. 1.6. договору.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 6 Цивільного кодексу України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд також враховує, що позивачем вимог в порядку ч.2 ст.625 ЦК України не заявлялось.

Крім того, посилання позивача на те, що такий розмір заборгованості по сплаті процентів був переданий від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» саме по собі не свідчить про обґрунтованість нарахування таких процентів та суперечить як наведеним вище положенням Цивільного кодексу України, так і положенням п.1.5.2 кредитного договору та додатку № 1 «Графік платежів» до вказаного договору.

Таким чином сторонами погоджено сплату відсотків по Договору про споживчий кредит №4989924 від 13.04.2021 у розмірі 3750,00 грн.

Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №4989924, відповідачем частково сплачено відсотки по кредиту, а саме: 17.05.2021 у розмірі 675 грн., 09.06.2021 у розмірі 1613 грн. ( а.сп. 18-19).

Таким чином, залишок несплачених відповідачем відсотків, узгоджених сторонами кредитного договору, складає 1462 грн. (3750 - 675 - 1613 = 1462), які і підлягають стягненню з відповідача.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором про споживчий кредит № 4989924 від 13.04.2021 в розмірі 11871,00 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 9409,00 гривень; заборгованості за відсотками в сумі 1462,00 гривень; заборгованості за комісійними винагородами в сумі 1000,00 гривень

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 28,7% (11871 х 100 : 41223,78), судовий збір слід стягнути в розмірі 695,22 грн. (2422,40 х 28,7 : 100).

Відповідно до ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023, детального опису робіт виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 20.02.2024 року, розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката становить 6 000 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні відповідача всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням конкретних обставин, зокрема, складністю справи та ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. При цьому, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема складністю справи та ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Окрім того, звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 41223,78 грн., проте судом позов задоволено частково у розмірі 28,7% від заявлених.

Враховуючи незначну складність справи, розгляд її у порядку спрощеного провадження, майновий та сімейний стан відповідача, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та часткового задоволення позову (на 28,7% від заявлених вимог), суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог відповідача про стягнення витрат на правову допомогу та стягує з відповідача на користь позивача 1500,00 грн.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-79, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Договором про споживчий кредит №4989924 від 13.04.2021 в розмірі 11871,00 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят одну) гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 9409,00 (дев`ять тисяч чотириста дев`ять) гривень; заборгованості за відсотками в сумі 1462,00 (одна тисяча чотириста шістдесят дві) гривень; заборгованості за комісійними винагородами в сумі 1000,00 (одна тисяча) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір в розмірі 695,22 грн. (шістсот дев`яносто п`ять гривень 22 коп.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», місцезнаходження: м. Київ, вул. Багговутівська, буд.17-21, .

Повний текст рішення складено 29.07.2024.

Суддя Д.О.Бобер