Справа № 473/220/24
РІШЕННЯ

іменем України

"21" лютого 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Матвійця Ю.П., позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з таким позовом, в якому вказував, що згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2015 року (ухваленого у справі №473/1375/15-ц) з нього на користь ОСОБА_2 (до шлюбу - ОСОБА_3 ) на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Однак ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син ОСОБА_5 .

У листопаді 2023 року ОСОБА_6 у зв`язку з отриманням поранення звільнився з лав Збройних Сил України, не працевлаштований та не отримує доходу, у зв`язку з пораненням потребує проходження щомісячного лікування та обстежень, має на утриманні двох дітей доньку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 , а також матір ОСОБА_7 , яка є особою з інвалідністю 2-ої групи, отримує мінімальну пенсію та потребує періодичного лікування.

Вказуючи на те, що внаслідок зазначених обставин значно змінився його сімейний стан, погіршився його матеріальний стан та стан здоров`я, а тому ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_4 з 1/4 до 1/6 частини його заробітку (доходу).

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свою вимогу тяжким матеріальним становищем, обумовленим необхідністю утримання двох малолітніх дітей, а також необхідністю матеріального утримання кожної дитини в однаковому розмірі.

Представниця позивача ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, проте подала суду заяву про відкладення розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважаючи їх безпідставними.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представниці позивача, оскільки сторони не заперечували проти розгляду справи без її участі, а позивач виявив бажання захищати свої права самостійно.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2015 року (ухваленого у справі №473/1375/15-ц) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (до шлюбу - ОСОБА_3 ) на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народився син ОСОБА_5 .

Також встановлено, що позивач проходив службу у складі Збройних Сил України, однак 15 червня 2023 року під час виконання бойового завдання отримав травму (у зв`язку з чим з 16 по 19 червня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні), крім цього має ряд захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби.

Протягом червня вересня 2023 року позивач отримував щомісячне грошове забезпечення у розмірі понад 20 000 грн.

Також з матеріалів справи (а.с. 18-19) вбачається, що у липні та листопаді 2023 року ОСОБА_1 здійснив два перекази по 10 000 грн кожний на користь своєї матері ОСОБА_7 , яка є особою з інвалідністю 2-ої групи, отримує пенсію по інвалідності, потребує стороннього догляду та періодичного лікування (а.с. 7-9). Інших доказів потреби ОСОБА_7 у матеріальному утриманні саме від позивача, а також систематичності надання такого утримання ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Крім цього матеріалами справи підтверджено (а.с. 20-33), що протягом 2023 року ОСОБА_1 щомісячно здійснював грошові перекази на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_5 .

Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України).

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, необхідність забезпечення матеріального утримання дітей в однаковому розмірі не є тією обставиною, з якою закон пов`язує зменшення розміру аліментів.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, у якій також зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів. Водночас, наявність на утриманні позивача інших осіб, на користь яких за рішеннями судів стягуються аліменти на їх утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 та інших.

Таким чином, підставами для зменшення розміру аліментів є саме значне погіршення матеріального становища або стану здоров`я платника аліментів, що передбачає доведення позивачем наявності відповідної динаміки в бік погіршення в порівнянні з періодом на час стягнення аліментів.

Проте, на думку суду, достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.

Зокрема ОСОБА_1 не надано жодних доказів його матеріального становища як на час стягнення з нього аліментів, так і на час подачі позову та вирішення спору (працевлаштування, наявності/відсутності заробітку, пенсії, грошового утримання, іншого доходу).

Аналогічно позивачем не надано для порівняння доказів його стану здоров`я на час стягнення з нього аліментів.

Водночас з матеріалів справи (а.с. 12-15) вбачається, що отримання позивачем бойової травми та набуття інших захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби, критично не вплинуло на його працездатність та можливість проходження військової служби.

Разом з тим, як зазначено раніше, наявність на утриманні позивача інших осіб (за відсутності інших доказів погіршення його матеріального стану) не є самостійною та безумовною підставою для зменшення розмір аліментів.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок щодо доведення погіршення майнового становища та стану здоров`я з метою зменшення розміру аліментів покладається саме на особу позивача.

За встановлених обставин, у задоволенні вимог позивача слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв