ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/647/24 Справа № 172/491/22 Головуючий у першій інстанції: Битяк І. Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

16 квітня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зміну способу виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року щодо забезпечення позову у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 14.02.2014 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. На момент подання цього позову, в провадженні Васильківського районного суду Дніпропетровської області перебуває справа №172/381/22 про розірвання шлюбу. За час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після початку повномасштабних бойових дій, задля безпеки дитини, він забезпечив відповідачці та дитині виїзд та перебування за кордоном, надав при цьому нотаріальну згоду на виїзд дитини, знайшов для них житло, надав повне фінансове забезпечення для комфортного перебування за кордоном. Через деякий час після виїзду за кордон, у телефонних розмовах з донькою, остання просила забрати її додому до України, була налякана та замкнута. У той же час відповідачка повідомила його, що бажає розлучитися, бо перебуває в стосунках з іншим чоловіком і проживає з ним в одному будинку. Також вона почала вимагати, щоб позивач надав дозвіл на виїзд дитини в інші країни, зокрема її цікавили Об`єднані Арабські Емірати (Дубай). Жодних пояснень навіщо їй це, відповідачка не надала, тому позивач відкликав свою згоду на перебування дитини за кордоном і попросив свою сестру ОСОБА_5 поїхати і забрати доньку, оскільки через воєнний стан у нього самого виїхати за межі України не було можливості. Одразу забрати дитину його сестрі не вдалося, бо ОСОБА_1 її переховувала і лише приблизно через 10 днів за допомогою поліції Туреччини вона знайшла Діану і змогла привезти її додому в Україну. Коли ОСОБА_5 разом з поліцією Туреччини приїхали за місцем проживання відповідачки, остання перебувала в стані наркотичного сп`яніння, а правоохоронці повідомили сестрі, що у них є підозра щодо нового чоловіка ОСОБА_1 і є ризик продажу дитини. Крім того, правоохоронці пояснили матері дитини, що в Туреччині передбачене суворе покарання за вживання наркотиків. Наразі донька ОСОБА_4 проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні, він повністю опікується нею, турбується про її стан, займається навчанням та водить до психолога, щоб зменшити наслідки пережитого. За результатом спостереження психолог видала довідку, в якій зазначено, що стресовою ситуацією для дівчинки став від`їзд від батька та недостатня увага від матері і вона не має бажання повертатись в умови проживання з мамою, тому для дитячої психіки дитині краще залишитись із батьком. Донька навчається у Комунальному закладі освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпропетровської області, відвідує секції тенісу та плавання. З характеристики, виданої школою, батько дитини особливу увагу приділяє вільному часу дитини, враховує її схильності. За період проживання дитини разом з матір`ю в Туреччині, остання не займалась розвитком доньки, не цікавилась уроками. Відповідачка не працює і використовує дитину як спосіб маніпуляції позивачем, оскільки вона не працює і живе на кошти, які позивач дав їй перед поїздкою за кордон. Тому відповідачка й хоче, щоб дитина проживала з нею, щоб мати змогу витрачати кошти, які позивач виділяє на дитину, на власні потреби. Крім того, йому відомо про вживання відповідачкою наркотичних речовин, неодноразового перебування в стані наркотичного сп`яніння, під час якого вона легко піддається чужому негативному впливу, тому не здатна захистити дитину і забезпечити їй комфортні умови проживання та виховання. При цьому, він не має на меті позбавляти дитину матері або чинити перешкоди у спілкуванні відповідачки з донькою, однак такі зустрічі повинні відбуватися під наглядом. Враховуючи, що ОСОБА_1 має нестабільний фінансовий стан, оскільки не працює, а проживає за рахунок своїх чоловіків, зловживає наркотичними речовинами, безвідповідально ставиться до безпеки та виховання дитини. Повернення дитини матері неможливе, оскільки несе пряму загрозу життю, здоров`ю та інтересам дитини. Тому позивач просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком за місцем його проживання.

Із зустрічним позовом до суду звернулась ОСОБА_1 , обґрунтовуючи його тим, що 14.02.2014 року був укладений шлюб між нею та ОСОБА_3 . Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2022 року у справі №172/381/22 шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка до досягнення нею 6-річного віку проживала за місцем реєстрації відповідачки в приватному будинку її ( ОСОБА_1 ) батьків по АДРЕСА_1 . Проживала вона з донькою у батьків, оскільки її сімейне життя з відповідачем після народження дитини значно погіршилося, відбувалися постійні сварки та ОСОБА_3 застосовував до неї фізичне та психічне насильство. У вказаному будинку створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Дитина з самого народження знаходилася на її та її батьків утриманні, забезпечена була всім необхідним. Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України задля безпеки дитини нею було прийнято рішення про тимчасовий виїзд до Туреччини, м. Аланія, а відповідачем за зустрічним позовом була надана нотаріальна згода на виїзд дитини. В Туреччині вона з дитиною проживала в 5-зірковому готелі в апартаментах. Кожного дня саме вона продовжувала займатися розвитком доньки, водила її на тренування з тенісу, відвідували гурток з малювання, щотижня спортивні заняття з гімнастики, тричі на тиждень в онлайн режимі з вчителем з англійської мови з дитиною виконували домашні завдання. Вказане підтверджується фотокопіями з її телефону. Також щодня з донькою відвідували басейн, а вечорами дитячі розважальні програми. Дитину вона завжди годувала здоровою їжею, сама готувала їй, з донькою ходили за покупками щодня. Крім того, на день народження ОСОБА_4 11 червня, вона влаштувала свято в ресторані, куди були запрошені всі її друзі, з якими вона познайомилася за час проживання в готелі, а також нею була організована розважальна програма за участі аніматорів, приміщення ресторану було святково прикрашено. За 4-місячне перебування в Туреччині батько навіть не цікавився донькою. На дзвінки позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 реагував роздратуванням, розмови зазвичай закінчувалися образами на її адресу. 24.06.2022 року не попередивши про приїзд до Туреччини, їй зателефонувала сестра її чоловіка ОСОБА_5 та повідомила, що знаходиться в готелі і хоче з нею поспілкуватися. Під час зустрічі ОСОБА_5 повідомила, що всі родичі дуже скучили за Діаною, окрім того у неї було нещодавно день народження, тому батько хотів її особисто привітати. У зв`язку з цим, сестра ОСОБА_3 повідомила, що приїхала аби вивезти дитину в Україну на 2 тижні, а потім повернути їй матері. Після тривалих суперечок з відповідачем її запевнили, що через два тижні дитину повернуть до Туреччини, оскільки тривале перебування на території України під час війни є небезпечним. Повіривши в обіцянки відповідача, вона надала нотаріально засвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_5 на тимчасовий вивіз її доньки з Туреччини в Україну. 27.06.2022 року вона зателефонувала сестрі відповідача, щоб дізнатися як ОСОБА_4 перенесла подорож додому, однак ОСОБА_7 повідомила, щоб вона більше не телефонувала і дитина буде проживати з батьком. Після цього вона зателефонувала ОСОБА_3 , який запевнив, що дитину вона більше ніколи не побачить, а також погрожував їй фізичною розправою. Батько дитини перевів доньку з одного навчального закладу до іншого. Оскільки навчання відбувалося і продовжує відбуватися в режимі онлайн, то дитина потребує більшої уваги та підтримки, а відповідач не здатен цього забезпечити. Крім того, дитина проживає не з відповідачем, а з його сестрою. Також їй відомо, що відповідач та його родичі здійснюють емоційно-психологічний тиск на дитину, принижують та ображають її як матір, запевняють доньку, що матір хотіла її продати, а також розповідають інші жахливі речі про неї. При цьому, відповідач ніколи надовго не залишався разом з донькою, не виявляв проявів самостійного виховання дитини, навіть в період спільного проживання, оскільки цікавився лише особистим життям, не приховуючи від неї зустрічі з коханками та поїздки з ними за кордон на відпочинок. Вона дуже сильно любить свою доньку, у них з донькою тісний емоційний та психологічний контакт, прив`язаність один до одного, вона зможе забезпечити доньку всім необхідним, оскільки є фізичною особою-підприємцем, працює у сфері краси. Вважає, що родина відповідача намагається незаконно позбавити її як матері переважного права на виховання доньки перед всіма іншими особами. Тому позивачка за зустрічним позовом просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_1 за місцем її проживання.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_3 за адресою його проживання. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з матір`ю - відмовлено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 992,40 грн.

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_1 та звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення її зустрічного позову, відмовивши у задоволенні первісних позовних вимог (а.с. 1-44 т.5).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_8 про забезпечення зустрічного позову задоволено частково. Визначено час спілкування неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою по АДРЕСА_2 ; зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах міста Дніпра кожної п`ятниці з 16:00 до 19:00 години, кожної неділі з 12:00 до 18:00 години. Зобов`язано батька ОСОБА_3 передавати неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_1 о 16:00 годині кожної п`ятниці та о 12:00 годині кожної неділі біля в`їзду до житлового комплексу Комфорт-Сіті (вул. Кулишівська, 22 у м.Дніпро) з боку АДРЕСА_3 . Зобов`язано мати ОСОБА_1 повертати неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьку ОСОБА_3 о 19:00 годині кожної п`ятниці та о 18:00 годині кожної неділі біля в`їзду до житлового комплексу Комфорт-Сіті (вул. Кулишівська, 22 у м.Дніпро) з боку АДРЕСА_3 . Зустрічі матері ОСОБА_1 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у п`ятницю 02 лютого 2024 року та у неділю 04 лютого 2024 року проводити у присутності батька ОСОБА_3 . У подальшому зустрічі матері ОСОБА_1 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводити без участі батька ОСОБА_3 .

На виконання зазначеної ухвали 01.02.2024 року виконавчою службою Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпро Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (місто Одеса) було відкрите виконавче провадження ВП №74022860.

13.02.2024 головним державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Марченко О.Б. винесено в межах виконавчого провадження №74022860 постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана постанова про закінчення виконавчого провадження заявником не оскаржувалась.

В подальшому, у зв`язку з невиконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року та ненадання дитини для спілкування, ОСОБА_1 повторно звернулась до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року про забезпечення позову.

Згідно повідомлення Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 14.03.2024, оскільки в межах ВП №74022860 сторонами не надавались жодні процесуальні документи, що підтверджують визнання незаконною чи скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.02.2024, а отже виконавче провадження з примусового виконання ухвали №172/491/22, виданої Дніпровським апеляційним судом від 30.01.2024 не може бути розпочате знову, виконавчий документ повернутий без прийняття до виконання.

16 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського апеляційного суду із заявою про зміну способу виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року щодо забезпечення позову, в якій просить змінити порядок виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30.01.2024 у справі №172/491/22 про забезпечення зустрічного позову шляхом визначення часу спілкування неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою по АДРЕСА_2 ; зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах міста Дніпра у приміщенні Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки сімей та дітей «ОБІЙМИ», у присутності фахівця дитячого психолога, без присутності батька ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 :00 годині кожної п`ятниці та о 12:00 годині кожної неділі біля розважального комплексу "Крейзі Ленд" (CRAZY LAND) за адресою м. Дніпро, Пр. Б. Хмельницького, 31Д.

Перевіривши доводи заяви, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розділом VI ЦПК України врегульовані процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зміна способу та порядку виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Під час розгляду заяв про встановлення або зміну способу й порядку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Разом з тим, як вбачається зі змісту заяви від 16.04.2024, ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_2 не наведено переконливих доводів на підтвердження достатніх обставин та не надано доказів, у зв`язку з якими суду слід би було застосувати ст. 435 ЦПК України до ухвали про забезпечення позову.

Крім того, відповідно до положень частини першої статті 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом у судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи.

Отже, суд може замінити заходи забезпечення позову, але лише за наявності відповідних підстав, які не суперечать завданню та основним засадам цивільного судочинства, передбачених статтею 2 ЦПК України, якими, поміж іншим, передбачено і таке завдання як ефективний захист порушеного права, що може бути несумісним у разі безпідставної заміни вжитих судом заходів забезпечення позову.

При розгляді заяви про зміну заходу забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття таких заходів і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті.

Колегія суддів звертає увагу, що вказана ухвала Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року стосується забезпечення позову. Однак, із заявою про заміну одного заходу забезпечення позову іншим в порядку ст. 156 ЦПК України ОСОБА_1 та її представники до суду не звертались; заява від 16 квітня 2024 року про зміну способу виконання ухвали посилань на ст. 156 ЦПК України не містить.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку по відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зміну способу виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року щодо забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 259, 268, ч. 2 ст. 381, 435 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зміну способу виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року щодо забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко О.В. Свистунова