справа № 381/1879/23 головуючий у суді І інстанції Ковалевська Л.М.
провадження № 22-ц/824/263/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», поданою представником - Ніколаєнко Оленою Миколаївною, на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 07 грудня 2010 року, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає договір.

Позивач умови договору виконав, проте відповідач порушив умови договору кредиту, не повертав отриманий кредит своєчасно, не сплачував кошти (відсотки) за користування ним. В зв`язку із порушенням умов договору, відповідач станом на 01 березня 2023 року зобов`язаний сплатити: заборгованість за тілом кредиту - 28 817,01 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 5 657,95 грн. Всього сума заборгованості складає 34 474,96 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року позов акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту по кредитному договору № б/н від 07 грудня 2010 року в розмірі 28 817,01 грн. та судові витрати в сумі 2 243,55 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», через представника - Ніколаєнко Олену Миколаївну, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити нове, задовольнивши вимоги в цій частині.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, відповідачем надано до суду Заяву-анкету від 07 грудня 2010 року, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду від 07 грудня 2010 року, які підписані особисто відповідачем. Вказувала, що позивачем доведений факт узгодження з позичальником процентної ставки у розмірі 3,0%, з розрахунку заборгованості вбачається кількість днів прострочки, за які нарахована заборгованість за процентами, вбачається й сума нарахованої заборгованості у відповідну дату, а тому відмова у задоволені вимог з стягнення процентів є порушенням ст. ст. 1048,1054 ЦК України.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження сторонам було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Однак відзив на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Відповідач належним чином повідомлений про перебування на розгляді у апеляційному суді даної справи, оскільки згідно рекомендованого поштового повідомлення 09 листопада 2023 року отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Отже, враховуючи предмет спору, ціну позову та те, що дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню в оскаржуваній частині щодо відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог у цій частині на підставі наступного.

Судом встановлено, що 07 грудня 2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 31).

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 01 березня 2023 року року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 474,96 грн, з яких: 28 817,01 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 5 657,95 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Ухвалюючи заочне рішення суду у оскаржуваній частині щодо стягнення відсотків суд першої інстанції виходив з того, що банком ні в позовній заяві, ні в доданих документах не надано доказів на обґрунтування вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, а саме: без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07 грудня 2010 року шляхом підписання заяви-анкети, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, і дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Розглядаючи справу та застосовуючи правовий висновок Верховного Суду від 03 липня 2019 року викладений у справі №342/180/17 суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позичальником 07 грудня 2010 року особисто підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», в якій вказано чіткі умови кредитування та погоджено сторонами процентну ставку - 3,0% в місяць (а.с. 31-32).

При цьому згідно виписки з карткового рахунку, відповідач користувався кредитними коштами протягом всього періоду дії кредитного договору, повністю погоджуючись з його умовами (а.с. 20-29).

За змістом ст. 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи те, що Довідка про умови кредитування особисто підписана відповідачем, сторонами визначено розмір відсотків за користування кредитом, отже, умови кредитування відповідачеві доведені, він їх прийняв шляхом використання картки, тому відсотки за користування кредитними коштами підлягають стягненню.

Нарахування заборгованості, що здійснювалося банком, цілком відповідає тим умовам, що викладені в підписаній відповідачем Довідкі, тому безпідставним є твердження суду першої інстанцій, що відсутні докази того, що сторони дійшли згоди стосовно умов щодо розміру та порядку сплати процентів.

Така ж правова позиція міститься у постанові Верховного Суд від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц провадження № 61-21994св19.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5 657,95 грн., оскільки істотні умови договору щодо їх сплати та розміру були погоджені між сторонами і такі обставини відповідачем не спростовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, судове рішення з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, необхідно скасувати у частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в цій частині.

У іншій частині заочне рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, тому з огляду на положення ст. 367 ЦПК України не є предметом перевірки апеляційного суду.

Окрім того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду № 524/3490/17-ц від 27.03.2019 року, згідно якого: «Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, під час перегляду справи в оскаржуваній частині апеляційним судом було встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами та невідповідність висновків суду обставинам справи в цій частині, а відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5 657,95 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, перерозподілу підлягають судові витрати у зв`язку з ухваленням нового судового рішення у оскаржуваній частині, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 4 026 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Ніколаєнко Олени Миколаївнина заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року - задовольнити.

Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками - скасувати, постановивши нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (КОД ) заборгованість за відсотками у розмірі 5 657 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят сім) гривень 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (КОД ) судовий збір у розмірі 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова