ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м.Суми

Справа №573/537/23

Номер провадження 22-ц/816/95/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності:

представника відповідача Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області Просвіркіної Максимів Марії Сергіївни,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 08 серпня 2023 року у складі судді Замченко А.О., ухваленого в м. Білопілля Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області, ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання незаконними та скасування рішень селищної ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Миколаївської селищної ради від 05 серпня 2019 року йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9595 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Миколаївської селищної ради. На підставі зазначеного рішення ТОВ «Сумський земельний кадастр» розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який 10 липня 2020 року погоджений ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області без будь-яких зауважень. Проте, рішенням від 26 березня 2021 року Миколаївська селищна рада відмовила йому в затвердженні проекту землеустрою. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року Миколаївську селищну раду зобов`язано повторно розглянути його заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :03:009:0009. Згодом він дізнався, що рішенням Миколаївської селищної ради від 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :03:009:0009, площею 0,9595 га, а рішенням селищної ради від 23 грудня 2021 року затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 зазначену земельну ділянку. 14 січня 2022 року останній зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав.

Вважає, що рішення Миколаївської селищної ради від 22 вересня 2021 року про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою є незаконним, бо такий дозвіл надано на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, яку було сформовано на виконання раніше наданого йому дозволу ще 04 червня 2019 року і саме тоді земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. Вказане суперечить ч. 1 ст. 123 ЗК України. Проект землеустрою, розроблений на замовлення ОСОБА_1 , немає ніякого стосунку до формування земельної ділянки з кадастровим номером :03:009:0009. Через це рішення Миколаївської селищної ради від 23 грудня 2021 року про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки є незаконним. Фактично вказаним рішенням затверджений раніше розроблений на його ім`я ТОВ «Сумський земельний кадастр» проект землеустрою відведення спірної земельної ділянки.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просив визнати незаконними та скасувати рішення Миколаївської селищної ради від 22 вересня 2021 року та від 23 грудня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затвердження вказаного проекту, передання у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 08 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області від 23 грудня 2021 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та надано йому у власність земельну ділянку з кадастровим номером :03:009:0009, площею 0,9595 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:009:0009 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206), площею 0,9595 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 по 1073 грн. 60 коп. судового збору з кожного.

Будучи незгодними із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення органу місцевого самоврядування може бути скасовано в разі існування одночасно двох обставин: акт суперечить актам законодавства; акт порушує цивільні права або інтереси особи. Проте, судом першої інстанції в рішенні не наведено обґрунтування невідповідності рішення селищної ради актам цивільного законодавства.

Вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 першим подав належно оформлену заяву про затвердження проекту землеустрою, тому першим отримав легітимні сподівання на правомірні очікування на законне завершення такої процедури, не ґрунтується на вимогах закону, так як нормами чинного законодавства, зокрема ст. 118 ЗК України не врегульовано питання черговості розгляду заяв про затвердження проектів землеустрою, ні надання пріоритету тому з заявників, чия заява була подана раніше, також не зобов`язують компетентний орган місцевого самоврядування передавати земельну ділянку особі, яка першою подала заяву.

Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував правову позицію Верховного Суду, викладену у справах №688/2908/16-ц та №420/6028/19, оскільки обставини у справах не є подібними із спірними правовідносинами.

На переконання заявника апеляційної скарги, голосування депутатів селищної ради проти прийняття рішення щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 жодним чином не впливає на законність рішення про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 листопада 2018 року у справі №359/11291/15-а.

Наголошує на тому, що він вчинив всі необхідні дії для набуття земельної ділянки у власність, натомість позивач лише мав намір набути земельну ділянку у власність, поданий ним проект землеустрою не був затверджений, а тому жодних прав на спірну земельну ділянку він не набув. Вимоги про визнання права власності на вказану земельну ділянку в судовому порядку не заявлялися ОСОБА_2 .

Зазначає і про те, що наявність у позивача інтересу на набуття у власність спірної земельної ділянки без пред`явлення до суду вимог про це, не є підставою позбавлення відповідача права власності, яке він набув у встановленому законом порядку.

Крім того стверджує, що висновки суду першої інстанції про не надання пріоритету заяві ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою спростовується наданим Миколаївською селищною радою порядком денним сесії селищної ради, з якого вбачається, що заява позивач розглядалася під №86, тоді як його заява під №113.

Відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, подано не було.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області від 22 вересня 2021 року сторонами не оскаржується, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та представника Миколаївської селищної ради, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, рішенням 38 сесії Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області VII скликання від 05 квітня 2019 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності», серед іншого, за клопотання начальника відділу стратегічного розвитку та земельних відносин вказаної ради надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності з кадастровим номером :03:007:0486, площею 2,9595 га, яка розташована за межами населених пунктів Миколаївської селищної ради (а.с. 52 зв.).

04 червня 2019 року інженером-землевпорядником ТОВ «Сумський земельний кадастр» ОСОБА_4 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0486, відповідно до якої вона поділялася на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:009:0009 і :03:009:0010 площами 0,9595 га і 2,0000 га відповідно, код класифікації видів цільового призначення земель землі запасу сільськогосподарського призначення, код угіддя згідно з класифікацією видів земельних угідь сільськогосподарські угіддя-пасовища (а.с. 50-51, 85).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру державна реєстрація спірної земельної ділянки здійснена 04 липня 2019 року на підставі технічної документації ТОВ «Сумський земельний кадастр» ( ОСОБА_4 ) від 04 червня 2019 року (а.с. 75).

30 липня 2019 року до Миколаївської селищної ради надійшла заява мешканця смт. Миколаївка ОСОБА_2 від 25 липня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9595 га з кадастровим номером :03:009:0009 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Миколаївської селищної ради (а.с. 55 зв.).

Рішенням 40 сесії Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області VII скликання від 05 серпня 2019 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності» затверджено виготовлену ТОВ «Сумський земельний кадастр» технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0486 на дві земельні ділянки запасу сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :03:009:0009 і :03:009:0010 (а.с. 52).

05 серпня 2019 року рішенням 40 сесії Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області VII скликання «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки» ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9595 га, кадастровий номер :03:009:0009, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (а.с. 55).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року, яке набрало законної сили 19 жовтня 2021 року, у справі №480/6919/21 за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії встановлено, що на підставі зазначеного рішення Миколаївської селищної ради від 05 серпня 2019 року «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки» ТОВ «Сумський земельний кадастр» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (а.с. 11-12).

Вказаний проект землеустрою погоджено ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, що підтверджується висновком від 10 липня 2020 року №9488/82-20.

Пунктом 8 вказаного висновку визначено: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності - рілля, для ведення особистого селянського господарства розташованої за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. У пункті 10 вказаного висновку зазначено, що вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 погоджується.

Для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивач звернувся до Миколаївської селищної ради з відповідною заявою, документацією із землеустрою та позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації.

Рішенням від 26 березня 2021 року Миколаївська селищна рада відмовила позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з невідповідністю вимогам законів та технічно-економічного обґрунтування використання та охорони земель.

Зазначеним вище рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково: визнано протиправним і скасовано рішення Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 26 березня 2021 року, яким відмовлено ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою. Зобов`язано Миколаївську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:009:0009, площею 0,9595 га, за результатами її розгляду прийняти рішення з урахуванням вимог діючого законодавства.

На виконання вказаного рішення судом 30 грудня 2021 року видано виконавчий лист (а.с. 13).

Рішенням ІІ пленарного засідання 11 сесії Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області VIIІ скликання від 22 вересня 2021 року «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер :03:009:0009, площею 0,9595 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої за межами с. Веселе, Сумського району, Сумської області (а.с. 16).

На підставі договору від 25 листопада 2021 ФОП ОСОБА_5 виготовлено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської з кадастровим номером :03:009:0009, площею 0,9595 га, відповідно до якого цільове призначення земельної ділянки змінювалося із «земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)» на «для ведення особистого селянського господарства», код угіддя згідно з класифікацією видів земельних угідь рілля (а.с. 70-76).

23 грудня 2021 року на ІІ пленарному засіданні 14 сесії Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області VIIІ скликання відбулося голосування депутатів за проект рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :03:009:0009 та передачу її у власність ОСОБА_2 (а.с. 14). Як вбачається з протоколу поіменного голосування депутатів проти проекту вказаного рішення проголосували всі присутні депутати (а. с. 15).

23 грудня 2021 року на ІІ пленарному засіданні 14 сесії Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області VIIІ скликання прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :03:009:0009 та передачу її у власність ОСОБА_1 (а.с. 18). Згідно з протоколом поіменного голосування за рішення на користь ОСОБА_1 проголосували майже всі присутні депутати (а.с. 19).

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №480/6919/21, яка постановлена в порядку судового контролю, представнику ОСОБА_2 відмовлено у визнанні протиправним рішення, прийнятого Миколаївською селищною радою на виконання рішення суду в справі №480/6919/21, а саме: рішення прийнятого 23 грудня 2021 року на 2 пленарному засіданні 14 сесії Миколаївської селищної ради про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 з кадастровим номером :03:009:0009, площею 0,9595 га (а.с. 53-54).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року у справі №480/350/23 за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Миколаївська селищна рада, про визнання протиправною та скасування постанови, яке набрало законної сили 31 травня 2023 року, встановлено, що 28 січня 2022 року Миколаївською селищною радою до відділу примусового виконання рішень направлено лист за №111 з проханням закінчити виконавче провадження. До листа селищною радою додано проект рішення від 23 грудня 2021 року про надання позивачу у власність земельної ділянки та протокол поіменного голосування щодо вказаного питання (а.с. 28-31).

За результатами розгляду вказаних документів, державним виконавцем 03 лютого 2022 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду до моменту відкриття виконавчого провадження.

Вказаним рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Діхтяренко В.О. від 03 лютого 2022 року про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що на відміну від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 першим подав належно оформлену заяву про затвердження проекту землеустрою, тому він першим отримав легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури прийняття органом місцевого самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою та надання йому спірної земельної ділянки у власність. Натомість, розглядаючи повторно 23 грудня 2021 року заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою Миколаївська селищна рада фактично надала необґрунтовану перевагу у відведенні земельної ділянки ОСОБА_1 , заява якого була зареєстрована пізніше за заяву ОСОБА_2 , і крім того, за обставинами справи законних перешкод для затвердження проекту землеустрою ОСОБА_2 не було.

Посилаючись на те, що наявність рішення Миколаївської селищної ради від 23 грудня 2021 року про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_6 , яке стало підставою для реєстрації права власності за вказаним відповідачем, перешкоджають селищній раді вирішити питання про відведення земельної ділянки ОСОБА_2 , суд першої інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання його незаконним та скасування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Спір у цій справі виник між фізичними особами щодо безоплатного отримання у власність земельної ділянки, яким орган виконавчої влади надав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення однієї і тієї ж самої земельної ділянки.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (ч. 1 ст. 81 ЗК України).

Положеннями ч. 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з п. в) ч.3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження цих проектів регулюються статтею 118 ЗК України.

За змістом ч.ч. 7-11 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 3-5 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18), від 29 вересня 2020 року в справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20)).

Водночас, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди (постанова Верховного Суду у складі від 26 січня 2022 року у справі № 700/317/20 (провадження № 61-5406св21), постанова Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі № 712/8720/20 (провадження № 61-7076св21)).

Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Верховний Суд зазначає, що на будь-якому етапі надання земельної ділянки у власність чи користування сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) наголосила на тому, що обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони. Можна кваліфікувати як недобросовісну таку поведінку власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проекту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи.

З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проект та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду.

Виходячи з викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо, виходячи з її конкретних обставин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20), звернула увагу на те, що не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому є неприпустимим. Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції.

Отже, лише факт звернення особи до компетентного органу з метою реалізації нею свого права на отримання земельної ділянки не підтверджує виникнення у такої особи обґрунтованого права на звернення до суду в разі надання у власність земельної ділянки, на яку вона претендувала, іншій особі. Вирішення питання про передачу особі у власність земельної ділянки має здійснюватися із дотриманням принципів добросовісності та розумності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) сформулювала висновок про те, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Водночас у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11 листопада 2020 року у справі № 472/1282/17 (провадження № 61-41390св18), від 09 червня 2021 року у справі № 128/1329/18 (провадження № 61-18426св19), від 13 червня 2022 року у справі № 278/2592/20 (провадження № 61-11128св21), від 30 червня 2022 року у справі № 700/305/20 (провадження № 61-4429св21) та від 01 липня 2022 року у справі № 700/309/20 (провадження №61-11769св21), зроблено висновки про те, що за наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених правових норм, першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього не існує законних перешкод.

Таким чином рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процедури отримання права власності (права користування) на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок у межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України) першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач довів порушення його права при прийнятті Миколаївською селищною радою рішення від 23 грудня 2021 року, яким затверджено проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 .

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач вжив усіх передбачених законом заходів, необхідних та достатніх для отримання у власність спірної земельної ділянки.

Так, рішенням Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 05 серпня 2019 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. Позивач підготував проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки площею 0,9595 га, кадастровий номер :03:009:0009 та продав його на розгляд Миколаївської селищної ради, проте рішенням від 26 березня 2021 року селищна рада відмовила йому у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У подальшому, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року рішення селищної ради від 26 березня 2021 року визнано протиправним та скасовано, а також зобов`язано селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 .

Вказане свідчить про відсутність в діях позивача зволікання із розробленням та поданням на затвердження Миколаївською селищною радою проекту землеустрою, а також свідчить про добросовісність поведінки позивача та наявність у нього інтересу щодо отримання у власність спірної земельної ділянки.

Подаючи до Миколаївської селищної ради проект землеустрою, позивач мав правомірні очікування прийняття цим органом місцевого самоврядування рішення про його затвердження.

Натомість, Миколаївська селищна рада, прийнявши оскаржуване рішення, надала необґрунтовану перевагу у відведенні спірної земельної ділянки ОСОБА_1 , заява якого була подана пізніше за заяву ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що рішенням Миколаївської селищної ради від 23 грудня 2021 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_7 у власність земельної ділянки порушено право позивача на завершення процедури приватизації конкретної земельної ділянки шляхом проходження всіх етапів безоплатної приватизації, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання цього рішення незаконним та скасування.

Включення до порядку денного пленарного засідання Миколаївської селищної ради від 23 грудня 2021 року розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 першим від питання щодо затвердження поданого ОСОБА_1 проекту землеустрою, не свідчить про дотримання селищною радою права ОСОБА_2 на пріоритетний розгляд його заяви, заважаючи на те, що визначеного ч.ч. 9 та 10 ст. 118 ЗК України рішення, а саме за поданою ОСОБА_2 заявою про затвердження проекту землеустрою селищною радою прийнято не було.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішеннябез змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 08 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 7 лютого 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова