Справа № 367/6717/23
Провадження №2-з/367/44/2024
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

21 лютого 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Мерзлий Л.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Черкасова Д.О. про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищевказана заява.За змістом поданої заяви представник заявника просить суд накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:095:0014, площею 0,03 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09; земельну ділянку, кадастровий номер: :01:095:0015, площею 0,0674 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109; земельну ділянку, кадастровий номер: :01:095:0092, площею 0,0974 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109; будинок загальною площею 74,2 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 5388343.

Заява мотивована по тим підставам, що в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обумовлена тим, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за договором позики в сумі 4500,00 доларів США, неустойки за несвоєчасне виконання зобов?язання в сумі 16 425,00 доларів США та трьох процентів річних за невиконання зобов?язання в сумі 398,71 доларів США. Отже, Відповідач має заборгованість перед Позивачем за договором позики в загальній сумі 779 778,20 гривень по курсу НБУ станом на дату подання цієї заяви.

Станом на день подання позову до суду Відповідач, протягом тривалого періоду часу після закінчення строку виконання, відмовляється добровільно виконати умови договору позики та повернути борг. Після подання позову Відповідач тепер намагається за допомогою неіснуючих свідків довести неіснуючий факт повернення заборгованості. Наведене вище свідчить про намагання Відповідача будь-яким шляхом уникнути повернення заборгованості Позивачу

Зважаючи на мету забезпечення позову та наявну абсолютно реальну можливість відчуження Відповідачем належного йому майна з ціллю запобігання стягнення боргових виплат за їх рахунок, що в свою чергу унеможливить виконання судового рішення, вважає необхідним накладення арешту на належне Відповідачу на праві власності нерухоме майно, у зв?язку з тим, щоб у разі задоволення позовних вимог та відмови Відповідача добровільно виконати судове рішення, Позивач мав можливість отримати виконавчий лист та задовольнити свої вимоги зокрема і в тому числі, шляхом звернення стягнення на належне Відповідачу майно, на яке буде накладено арешт.

Згідно даних, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Відповідачу на праві власності належать наступні об`єкти: земельна ділянка кадастровий номер: :01:095:0014, площею 0,03 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09; земельна ділянка, кадастровий номер: :01:095:0015, площею 0,0674 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109; земельна ділянка, кадастровий номер: :01:095:0092, площею 0,0974 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109; будинок загальною площею 74,2 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 5388343.

На переконання представника заявника, Відповідач умисно ухиляється від виконання умов укладеного договору позики, а також може вжити дії, що направлені на зміну власника нерухомого майна, яке йому належить на праві приватної власності.

Вважає, що обраний захід забезпечення позову жодним чином не змінить порядок взаємовідносин і режим використання майна, оскільки забезпечення позову лише обмежує право розпорядження цим майном, а тому забезпечення позову не буде порушувати збалансованість інтересів сторін, а лише буде запобіжним заходом, який дозволить відновити порушені права Позивача.

В судове засідання сторони не викликалися.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно із ч. ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за № 9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за договором позики в сумі 4500,00 доларів США, неустойки за несвоєчасне виконання зобов?язання в сумі 16 425,00 доларів США та трьох процентів річних за невиконання зобов?язання в сумі 398,71 доларів США. Отже, Відповідач має заборгованість перед Позивачем за договором позики в загальній сумі 779 778,20 гривень по курсу НБУ станом на дату подання цієї заяви.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві власності належать наступні об`єкти: земельна ділянка кадастровий номер: :01:095:0014, площею 0,03 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09; земельна ділянка, кадастровий номер: :01:095:0015, площею 0,0674 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109; земельна ділянка, кадастровий номер: :01:095:0092, площею 0,0974 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109; частка будинку загальною площею 74,2 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 5388343.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Так, аналізуючи подані докази, суд не вбачачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на земельні ділянки та будинок, оскільки представником заявника не надано доказів співмірності щодо вартості майна, на яке заявник просить накласти арешт та ціною позову у даній справі.

За таких обставин заява не підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Черкасова Д.О. про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий