Справа № 346/2298/23
Провадження № 2/346/258/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Возненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставне майно шляхом його продажу на прилюдних торгах,

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 01.04.2020 року між ним та відповідачами (від імені відповідача ОСОБА_3 діяла представник), укладено договір позики-застави. Відповідно до умов цього договору позивач передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США на строк до 01.08.2021 року. З метою забезпечення повернення даних коштів у вказаний строк відповідач ОСОБА_3 передав в заставу належний йому транспортний засіб марки «Renault Trafic», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Однак, відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання з повернення грошових коштів своєчасно не виконав, внаслідок чого станом на 11.08.2021 року виникла заборгованість в розмірі 10 000 доларів США, яку рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 19.11.2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача.

Станом на 26.01.2022 року відповідач ОСОБА_2 своїх зобов`язань з повернення позики також не виконав, що змушує позивача звернутися до суду за захистом своїх прав як кредитора шляхом звернення стягнення на предмет застави. Тому позивач просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором позики-застави від 01.04.2020 року звернути стягнення на предмет застави, тобто транспортний засіб марки «Renault Trafic», номерний знак « НОМЕР_1 », номер шасі № НОМЕР_2 , шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, що буде проведена суб`єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позивач в судове засідання не з`явився, 01.12.2023 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити без його участі (а.с. 90).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 30.10.2023 року подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.80).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, про його час і місце повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклики до суду. Цей відповідач не подав клопотання про розгляд даної справи без його участі та не подав відзив на позов.

Тому суд вважає за можливе ухвалити рішення в даній справі на підставі наявних доказів.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.11.2021 року (справа № 346/3801/21), яке набрало законної сили 21.12.2021 року, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором позики від 01.04.2020 року в сумі 10 000 доларів США, що було еквівалентно 267 557 грн. ( а.с. 3, 4).

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст. 572 цього Кодексу в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

В ст.1 Закону України «Про заставу» також визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 19 даного Закону за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно зі ст.20 вказаного Закону заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частин 1, 2 ст.590 цього Кодексу звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначається Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст.2 цього Закону звернення стягнення на предмет обтяження - вжиття обтяжувачем передбачених законом заходів щодо предмета обтяження для задоволення своїх прав чи вимог, які випливають із змісту обтяження.

Згідно із ч.1 ст.23 даного Закону обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, а також в інших випадках, встановлених законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

При цьому ст. 24 зазначеного Закону встановлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до частин 1-3 ст. 25 вказаного Закону обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 26 цього Закону обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позивач довів суду обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а стороною відповідачів вказаного обов`язку не виконано, оскільки навіть не висловлено будь-яких заперечень щодо обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також не надано будь-яких доказів щодо виконання зобов`язань за вказаним договором позики.

Тому позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі наведеного, , керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 89, 263 - 265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , за договором позики-застави від 01.04.2020 року у розмірі 10 000,00 доларів США перед ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , жителем АДРЕСА_2 , Звернути стягнення на предмет застави, а саме на транспортний засіб марки Renault Trafic, реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", шасі "№ НОМЕР_2 " , належний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , жителя АДРЕСА_3 ,

шляхом продажу вказаного транспортного засобу на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, що буде проведена суб?єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.02.2024 року.

Суддя: Калинюк О. П.