ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 389/3116/22

провадження № 22-ц/4809/517/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Савельєва О. В.) від 07.12.2023,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

23.12.2022 ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Чернілевська Руслана Віталіївна, звернулася з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила зобов`язати відповідача передати їй придбані 02.05.2022 від її імені на підставі довіреності, посвідченої 27.04.2022 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дібровою Л.О. за реєстровим №430, транспортні засоби, а саме:

1)спеціалізований вантажний фургон малотонажний - В, марки Ford, модель Transit Connect, білого кольору, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ,

2)спеціалізований вантажний фургон малотонажний - В, марки Ford, модель Transit Connect, білого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Наведені позивачем підстави позову:

-27.04.2022 ОСОБА_1 видала ОСОБА_2 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дібровою Л.О. за реєстровим №430, відповідно до якої вона уповноважила ОСОБА_2 купити на її ім`я два транспортних засоби та для виконання цього доручення надала йому необхідні повноваження;

- 02.05.2022 між ОСОБА_1 , від імені якої на підставі вказаної довіреності діяв ОСОБА_2 , та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Ваврентович В. І. за реєстровим № 208, відповідно до умов якого продавець - АТ «Ощадбанк» зобов`язувався передати, а покупець ОСОБА_3 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 прийняти у власність спеціалізований вантажний фургон малотонажний - В, марки Ford, модель Transit Connect, білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

-цього ж дня, 02.05.2022, між ОСОБА_1 , від імені якої на підставі вказаної довіреності діяв ОСОБА_2 , та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено ще один договір купівлі-продажу транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Ваврентович В. І. за реєстровим № 209, відповідно до умов якого продавець - АТ «Ощадбанк» зобов`язувався передати, а покупець ОСОБА_3 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 прийняти у власність та оплатити спеціалізований вантажний фургон малотонажний - В, марки Ford Transit Connect, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

-факти передачі продавцем Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» вказаних транспортних засобів ОСОБА_2 підтверджено актами приймання-передачі від 02.05.2022;

-загальна вартість транспортних засобів становить 240 000,00 грн;

-після фактичного отримання від продавця транспортних засобів, відповідач (повірений) негайно не передав їх позивачці, як власнику майна, та зник у невідомому напрямку;

-04.07.2022 ОСОБА_1 звернулася до органу Національної поліції із заявою про вчинення злочину за таких обставин. За результатами розгляду цієї заяви поліцією їй повідомлено, що за вказані транспортні засоби ОСОБА_2 розрахувався, після чого передав їх на потреби Збройних сил України. Ознак кримінального правопорушення не виявлено;

-так, як відповідач, всупереч своєму обов`язку, не повертає позивачці належні їй транспортні засоби, тому вона звертається до суду з позовом про зобов`язання його виконати обов`язок повіреного в натурі, а саме передати їй майно.

2.Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.12.2023 позов задоволено. Суд зобов`язав ОСОБА_2 виконати обов`язок в натурі, а саме передати ОСОБА_1 придбані 02.05.2022 від її імені на підставі довіреності, посвідченої 27.04.2022 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дібровою Л.О. за реєстровим № 430, транспортні засоби: спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В, марки Ford, модель Transit Connect, білого кольору, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та спеціалізований вантажний фургон малотонажний - В, марки Ford, модель Transit Connect, білого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 . Крім того, суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Суд дійшов висновку, що представництво ОСОБА_1 , яке здійснював ОСОБА_2 у відносинах з АТ «Державний ощадний банк України», ґрунтувалося на укладеному між сторонами у справі усному договорі доручення.

Відповідач (повірений за договором) не виконав свого обов`язку перед позивачем (довірителем за договором) щодо негайної, але не пізніше 27.07.2022 (у межах строку дії довіреності), передачі одержаних ним від АТ «Державний ощадний банк України» у зв`язку з виконанням доручення ОСОБА_1 транспортних засобів у місці проживання довірителя. Натомість він, всупереч покладеному на нього обов`язку та не маючи відповідних повноважень, передав придбані від імені позивачки два транспортні засоби військовій частині НОМЕР_5 , як благодійну допомогу.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Відповідач у справі ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, вимагаючи скасувати рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.12.2023 у справі № 389/3116/22, яким його зобов`язанор виконати обов`язок в натурі, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Обгрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказав на те, що суд не прийняв до уваги його заперечення поти позову, викладені у відзиві. На його переконаня, суд дав неправильну оцінку доказам у справі та неповно встановив обставини, що мають значення для спарви.

Апеялнт стверджує, що транспортні засоби були придбані ним для потрею Збройних Сил України, що було відомо позиваці заздалегідь. У зв`язку із цим у довіреності було надано йому право на власний розсуд обирати місце стоянки транспортних засобів. Через неналежний технічний стан одержаних від АТ «Державний ощадний банк України» транспортних засобів, вони знаходилися на ремонті у ТОВ «АТМ Кропивницький», а тому він не міг відразу передати ці транспорті засоби позивачці.

До того ж він не міг передати транспортні засоби за вказаним у довіреності місцем проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , оскільки вона змінила місце проживання. Адресу нового місця проживання позивачка вказала у позовній заяві: АДРЕСА_2 .

Строк виконання обов`язку повіреного у довіреності від 27.04.2022 не передбачений.

4.Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Позивачка в справі ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у якому вказується, що доводи апелянта суперечать доказам у справі, а за змістом довіреності, після придбання ОСОБА_2 транспортних засобів від імені позивачки, він зобов`язаний був доставити їх за місцем проживання довірителя, поставити на облік у територіальному сервісному центрі та отримати відповідні свідоцтва про реєстрацію.

Вказівок на передачу придбаних від імені позивачки транспортних засобів для потреб Збройних Сил України вона не надавала й видана відповідачу довіреність не містить повноважень повіреного.

Позивачка не заперечує твердження відповідача про те, що вона змінювала місце проживання, але вказала, що така зміна відбувалася в межах м. Вінниця, що не позбавляло відповідача можливості виконати обов`язок з передачі їй транспортних засобів.

Оскільки строк дії виданої відповідачу довіреності збігав 27.07.2022 року, він мав виконати покладене на нього до спливу цього строку.

5.Короткий зміст пояснень учасників справи, висловлених у судовому засіданні 17.04.2024 в суді апеляційної інстанції

Апеялянт ОСОБА_2 підтримав подану ним апеляційну скаргу, надав усні пояснення про те, що він став жертвою шахрайства з боку позивачки та її спільника, якому він попередньо, до укладення договорів з АТ «Державний ощадний банк України», переказав повну вартість придбаних транспортних засобів. Зі змістом довіреності він ознайомлений не був так, як її позивачка надіслала безпосередньо продавцю. Тож він вважав себе власником транспортних засобів, а тому відремонтував їх за власні кошти та передав на потреби ЗСУ. Наразі за його заявою по цьому факту зареєстровано кримінальне провадження і триває досудове розслідування.

Позивачка ОСОБА_1 особисто в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явилася, а її представник адвокат Чернілевська Руслана Віталіївна, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги, а також щодо усних пояснень, які надав апелянт у судовому засіданні.

6.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

27.04.2022 ОСОБА_1 видала ОСОБА_2 строкову довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дібровою Л. О. та зареєстрована у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 430.

Згідно з цією довіреністю на підставі попередньо укладеного в усній формі договору доручення ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 купити на її ім`я два транспортних засоби: марки Ford, модель Transit Connect, 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , тип ТЗ - спеціалізований вантажний фургон малотонажний В, реєстраційний номер НОМЕР_4 , та марки Ford, модель Transit Connect, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип ТЗ - спеціалізований вантажний фургон малотонажний - В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за ціну та на умовах попередньо обумовлених з представником, та які не потребують додаткового обговорення з нею, сплачувати належні з неї кошти за придбані транспортні засоби, доставити їх до місця її проживання, поставити їх на облік у відповідних територіальних сервісних центрах МВС України, отримати свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та номерні знаки до них.

Для виконання цього доручення ОСОБА_1 надала право ОСОБА_2 представляти її інтереси в органах нотаріату, територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України, центрах надання адміністративних послуг, на товарних біржах, в територіальних органах Національної поліції України, в магазинах з торгівлі транспортними засобами або в будь-яких інших установах, підприємствах чи організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, в тому числі в АТ «Ощадбанк» з усіх без винятку питань, пов`язаних з купівлею транспортних засобів, оформлення документів щодо придбання транспортних засобів, проходити технічний огляд ТЗ, поставити на облік, одержувати номерні знаки, визначати на власний розсуд місце стоянки ТЗ, доставити автомобілі до місця її проживання в період виконання наданих повноважень, подавати та одержувати необхідні довідки, документи, включаючи заяви, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, в разі необхідності подавати заяви на отримання та отримати тимчасовий реєстраційний талон, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо купівлі транспортних засобів на умовах, які будуть визначатися представником самостійно, за ціну на розсуд представника, підписувати акти приймання-передачі транспортних засобів, сплачувати від її імені належні з неї грошові суми; здійснювати дії та підписувати документи, необхідні для внесення інформації до Єдиного державного реєстру МВС України, виконувати дії по сплаті податків і зборів; укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника автотранспортного засобу, розписуватися за неї, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю.

Згідно з довіреністю, вона видана на три місяці без права передоручення повноважень третім особам і дійсна до 27.07.2022.

02.05.2022, діючи від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 27.04.2022 № 430, ОСОБА_2 уклав з Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» договір купівлі-продажу транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Ваврентович В. І. та зареєстрованим у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 208.

Згідно з умовами цього договором Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), від імені якої діє представник ОСОБА_2 (представник покупця за довіреністю), відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронних торгів № 348617 від 30.07.2018, уклали договір про те, що продавець зобов`язується передати у власність покупця транспортний засіб - автомобіль спеціалізований вантажний фургон малотонажний В, марки Ford, модель Transit Connect, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , повна маса 2400, об`єм двигуна 1753, колір білий, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , а покупець, в особі представника за довіреністю, зобов`язується оплатити вартість ТЗ та прийняти його у власність. Продаж ТЗ вчиняється за ціною 126 033,05 грн, оплата покупцем здійснена в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 68898388SB від 01.08.2018, платіжним дорученням № 22 від 02.08.2018, меморіальним ордером №7 543720412 від 10.08.2018 (п. 3.1, п. 3.2 договору). Право власності на ТЗ переходить від продавця до покупця в момент фактичної передачі ТЗ покупцю, яка оформлюється актом приймання-передачі, та реєстрації в Регіональному сервісному центрі МВС України (п. 4.2, п. 4.4 договору).

02.05.2022, діючи від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 27.04.2022 № 430, ОСОБА_2 уклав з Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» договір купівлі-продажу транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Ваврентович В. І. та зареєстрованим у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 209.

Згідно з умовами цього договором Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), від імені якої діє представник ОСОБА_2 (представник покупця за довіреністю), відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронних торгів № 348617 від 30.07.2018, уклали договір про те, що продавець зобов`язується передати у власність покупця спеціалізований вантажний фургон малотонажний В, марки Ford, модель Transit Connect, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , повна маса 2340, об`єм двигуна 1753, колір білий, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а покупець, в особі представника за довіреністю, зобов`язується оплатити вартість ТЗ та прийняти його у власність. Продаж ТЗ вчиняється за ціною 112 989,07 грн, оплата покупцем здійснена в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням меморіальним ордером № 23398778-3 від 01.08.2018, платіжним дорученням № 23 від 02.08.2018, меморіальним ордером № від 10.08.2018 (п. 3.1, п. 3.2 договору). Право власності на ТЗ переходить від продавця до покупця в момент фактичної передачі ТЗ покупцю, яка оформлюється актом приймання-передачі, та реєстрації в Регіональному сервісному центрі МВС України (п.4.2, п. 4.4 договору).

На виконання вказаних договорів купівлі-продажу від 02.05.2022, продавець АТ «Державний ощадний банк України» передав, а покупець ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 на підставі довіреності, прийняв два транспортних засоби - автомобіль спеціалізований вантажний фургон малотонажний В, марки Ford, модель Transit Connect, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , повна маса 2400, об`єм двигуна 1753, колір білий, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , а також автомобіль спеціалізований вантажний фургон малотонажний В, марки Ford, модель Transit Connect, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , повна маса 2340, об`єм двигуна 1753, колір білий, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується актами приймання-передачі від 02.05.2022.

03.06.2022 Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» повідомило ОСОБА_1 , що в порушення п. 5.3.2 договорів купівлі-продажу від 02.05.2022 вона після укладення договору та акту приймання-передачі ТЗ продовж 10 днів не зняла ТЗ з обліку в Регіональному сервісному центрі МВС України для реєстрації на неї, як нового власника.

04.07.2022 ОСОБА_1 звернулася до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із заявою, в якій повідомила, що в результаті електронних торгів її визнано переможцем з аукціону добровільної реалізації рухомого майна філії - Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк», предметом аукціону були два транспортних засоби загальною вартістю 240 000 грн. Представник банку ОСОБА_2 запропонував їй послуги по оформленню документів з купівлі-продажу цих автомобілів з подальшим їх придбанням. 02.05.2022 ОСОБА_2 на підставі довіреності уклав відповідні договори з банком, отримав автомобілі та зник у невідомому напрямку, місце знаходження транспортних засобів їй невідоме.

Згідно з повідомленням ОСОБА_1 від о/у СРЗПВ ВКП Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, в ході проведення перевірки встановлено, що за вказані транспортні засоби ОСОБА_2 розрахувався, при опитуванні повідомив, що дані автомобілі були передані на потреби Збройних сил України, на підтвердження чого ним надані відповідні документи. Оскільки в даній події не достатньо підстав для початку досудового розслідування, тому даний факт ознак кримінального правопорушення не містить.

Відповідно до акта прийому-передачі на отримання допомоги в натуральній формі від 12.05.2022, ФОП ОСОБА_2 передав, а військова частина НОМЕР_5 прийняла благодійну допомогу в натуральній формі, а саме два автомобілі марки Ford Transit Connect б/н загальною вартістю 260 000 грн.

7.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1.Норми права та акти законодавства, які регулюють правовідносини сторін, практика їх застосування

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя (ч. 1 ст. 1000 ЦК України).

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (ст. 1003 ЦК України).

Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (ч. 1 ст. 1004 ЦК України).

Повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення (п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України).

Довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення (ч. 1 ст. 1007 ЦК України).

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України).

Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч. 3 ст. 237 ЦК України).

Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ч. 1 ст. 244 ЦК України).

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч. 3 ст. 244 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання (ч. 1 ст. 620 ЦК України).

Кредитор втрачає право на витребування у боржника речі, визначеної індивідуальними ознаками, у разі, якщо ця річ вже передана третій особі у власність або в користування (ч. 2 ст. 620 ЦК України).

За своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність вказує на надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа. Разом з тим довіреність може бути направлена на наділення представника за довіреністю повноваженнями щодо відчуження частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від імені довірителя на користь третьої особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, п. 38, 39).

У постанові від 25.03.2024 у справі № 458/229/18 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду проаналізувала норми Глави 17 та Глави 68 ЦК України й сформулювала такі висновки:

- традиційно в доктрині приватного права виокремлюють договірне представництво або добровільне, що виникає на підставі договору. Цим договором, зокрема, є договір доручення (Глава 68 ЦК України);

- довіреність видається однією особою іншій особі, тому видача довіреності є одностороннім правочином. Для цього не потрібна наявність волі іншої особи, тобто другої сторони договору доручення. Довіреність видається на підставі договору доручення (ст. 1003 ЦК України), при чому це робиться обов`язково (ч. 1 ст. 1007 ЦК України). Це означає, що наявність довіреності свідчить про договірне представництво;

- Глава 68 ЦК України не містить спеціальних вимог до форми договору доручення, тому й не виключається вчинення договору доручення в усній формі. Формулювання, які вживаються в ст. 1003 ЦК України і сутність правовідносин представництва, вимагають фіксації його повноважень, що може бути здійснено в договорі та/або в довіреності. Натомість в ст. 1007 ЦК України міститься вимога видати довіреність повіреному і це означає, що вона є обов`язковою. Але можливо вчинити договір доручення в усній формі, й у цьому разі довіреність слугуватиме підтвердженням його укладання;

- з урахуванням змісту ст. 244 ЦК України та принципу розумності, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Тобто довіреність має містити повноваження представника необхідні для представництва довірителя перед третіми особами, а не обов`язки представника перед особою, яку він представляє (довірителем). Тим паче конструкція договірного представництва апріорі виключає можливість вчинення довіреності, яка містить можливість представника розпоряджатися коштами на власний розсуд, оскільки це суперечить конструкції цивілістичного представництва;

- видача довіреності на підставі усного договору доручення є підтвердженням укладання договору доручення, і очевидно, що на такі правовідносини поширюються положення, зокрема, ст. 1006 ЦК України. У разі відсутності домовленості між повіреним та довірителем про встановлення строку (терміну) передачі одержаного у зв`язку з виконанням доручення, така передача має відбуватися негайно. При цьому для довірителя не потрібно пред`являти вимогу про передачу одержаного у зв`язку з виконанням доручення, оскільки п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України є виключенням, що допускається частиною другою ст. 530 ЦК України.

8.2.Щодо суті спору та оцінка доводів апеляційної скарги / Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, суд першої інстанції на підставі досліджених ним доказів встановив, що 27.04.2022 згідно з умовами попередньо укладеного в усній формі між ОСОБА_1 (довіритель за договором) та ОСОБА_2 (повірений за договором) договору доручення ОСОБА_1 видала посвідчену нотаріусом довіреність якою уповноважила ОСОБА_2 , як її представника, купити для неї два індивідуально визначених у тексті довіреності транспортні засоби, а також доставити їх до місця її проживання, поставити на облік у відповідних територіальних сервісних центрах МВС України, отримати свідоцтва про реєстрацію та номерні знаки до них.

Також суд встановив, що ОСОБА_2 , як представник ОСОБА_1 на підставі довіреності від 27.04.2022, уклав 02.05.2022 з продавець АТ «Державний ощадний банк України» два договори купівлі-продажу транспортних засобів.

Придбані транспортні засоби були обумовлені договором доручення, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , й виданою на його підставі довіреністю.

Суд першої інстанції встановив, що всупереч п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України та умов укладеного між сторонами по справі договору доручення, зміст яких відображено в довіреності, ОСОБА_2 негайно не передав ОСОБА_1 придбані нею і отриманні ним від АТ «Державний ощадний банк України» транспортні засоби, натомість 12.05.2022, не маючи відповідного доручення від довірителя, він передав їх військовій частині НОМЕР_5 як благодійну допомогу на суму 260000,00 грн.

Факт передачі придбаних за дорученням позивача транспортних засобів на потреби військової частини відповідач визнав під час розгляду справи. Цей факт підтверджено доказом актом приймання-передачі від 12.05.2022 (а.с. 87).

Позивака звернулася до суду з позовом у зв`язку із невиконанням відповідачем виниклого у нього на підставі договору доручення зобов`язання передати їй одержані ним у зв`язку із виконанням доручення транспортні засоби та просила суд зобов`язати відповідача виконати його обов`язок в натурі - передати їй транспортні засоби, визначені індивідуальними ознаками.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950), яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 1, ч. 2 ст. 5 ЦПК України).

Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі диспозитивності (п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України), який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Зі змісту статей 13, 49, 175 ЦПК України вбачається, що право визначати предмет позову (матеріально-правову вимогу позивача), змінювати його належить виключно позивачу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала свою позицію стосовно ефективності застосовуваного способу захисту прав, свобод та інтересів позивачів.

Наприклад, у п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 вказано: «Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування».

У пунктах 6.6. 6.7., 6.13. постанови від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 Велика Палата Верховного Суду вказала:

«6.6. Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

6.7. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

6.13. Крім того, Велика Палата Верховного Суду знов звертає увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19)».

Отже, практика Великої Палати Верховного Суду щодо способів захисту права базується на двох основних взаємопов?язаних принципах: 1) спосіб захисту має бути належним та ефективним; 2) має дотримуватися принцип процесуальної економії.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції не дав оцінку ефективності обраного позивачем способу захисту свого права, на захист якого пред`явлено позов, в контексті обставин цієї справи.

Так, у позовній заяві вказано, що відповідач, не маючи відповідного доручення довірителя, всупереч його волі самовільно передав отриманні у зв`язку із виконанням договору доручення транспортні засоби третій особі військовій частині, як благодійний внесок.

Цей факт визнаний відповідачем та підтверджений доказами у справі.

У зв`язку із тим, що відповідач de facto та de jure не є володільцем придбаних ним від імені позивачки транспортних засобів, а самі транспортні засоби знаходяться у третьої особи, виконання відповідач рішення місцевого суду є неможливим, що спричинить необхідності звернення позивача до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання, а згідно з ч. 2 цієї статті Кодексу кредитор втрачає право на витребування у боржника речі, визначеної індивідуальними ознаками, у разі, якщо ця річ вже передана третій особі у власність або в користування.

Натомість згідно з ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Колегія суддів апеляційного суду, з огляду на конкретні обставини цієї справи - відсутність у відповідача витребуваного у нього майна у зв`язку з його передачею третій особі, вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним для захисту його права, не призведе до реального поновлення права, а тому позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Натомість отримання позивачем відповідного відшкодування збитків забезпечить поноленя його майнових прав у правовідносинах з відповідачем, що склалися. Однак такої вимоги позивач не пред`явив, а суд не має повноважень на свій розсуд змінювати обраний позивачем спосіб захисту.

Позивач також не позбавлений можливості пред`явити вимогу до володільця транспортних засобів (речей, визначених індивідуальними ознаками) про витребування на підставі ст. 387 ЦК України, за умови доведеності заволодіння цим майном без відповідної правової підстави.

Суд першої інстанції не дав оцінку ефективності обраного позивачем способу захисту, що мало наслідком ухвалення рішення, яке по суті не досягає завдання цивільного судочинства ефективного засобу правового захисту, закріпленого у ст. 13 Конвенції, ст. 2 ЦПК України.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги та заперечень проти неї, то колегія суддів апеляційного суду керується усталеною практикою Європейський суд з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені в цій постанові апеляційним судом мотиви є достатніми для задоволення вимог апеляційної скарги, а тому нема потреби коментувати інші доводи сторін.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ефективності судового захисту права, що є наслідком невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування судом норм матеріального права, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

9.Про судові витрати

Одним із принципів цивільного судочинства, закріплених у п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову задоволення позову, судові витрати позивача покладаються на нього.

Крім того, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню компенсація за сплачений відповідачем судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в сумі 1488,60 грн (а. с. 140).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.12.2023 скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання передати ОСОБА_1 придбані від її імені на підставі довіреності, посвідченої 27.04.2022 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дібровою Л. О. за реєстровим № 430, транспортні засоби:

-спеціалізований вантажний малотоннажний фургон - В, марки Ford, модель Transit Connect, білого кольору, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та

-спеціалізований вантажний малотоннажний фургон - В, марки Ford, модель Transit Connect, білого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4

відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ) компенсацію за сплачений судовий збір в сумі 1488,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний тест цієї постанови складено 09.05.2024.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. І. Мурашко