Справа №591/1195/24
Провадження № 2/591/196/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 лютого 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Шелєхова Г.В., розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Зарічного районного суду м. Суми з вказаною позовною заявою.

Разом з цим просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на тяжке матеріальне становище.

Дослідивши письмові матеріали, суд вважає, що заява про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачка жодним чином не мотивує заяву про звільнення її від сплати судового збору, не зрозуміло в чому саме полягає її тяжке матеріальне становище. Надає довідку про те, що одержує в управління соціального захисту населення Сумської міської ради державну соціальну допомогу на дитину-інваліда. Однак, жодних документів на підтвердження загального розміру доходу позивача суду не надано. Не зрозуміло чи працює позивач та яку заробітну плату отримує. Тому суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тяжкого матеріального стану.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно положень пункту 1 ст. 6 Конвенції Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Разом з цим, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

ЄСПЛ у рішенні по справі «FC Mretebi проти Грузії», заява №38736/04 (і не тільки ЄСПЛ, а і КПЛ ООН, справа Няккяляйярви проти Фінляндії) звернув увагу на необхідність забезпечення належного балансу між, з одного боку, інтересами держави у забезпеченні розумного суду та, з іншого боку, інтересами заявника у відстоюванні своїх вимог через суд.

Враховуючи вищевикладене, заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 136 ЦПК України, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В.Шелєхова