ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м.Суми

Справа №591/6387/21

Номер провадження 22-ц/816/810/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Рижова Сергія Євгеновича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 вересня 2023 року, в складі судді Клименко А.Я., ухвалене у м. Суми, повний текст якого виготовлено 11 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2021 року ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та внески за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку теплової енергії.

Свої вимоги мотивувало тим, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються позивачем, вчасно та у повному розмірі за отримані послуги не сплачують, у зв`язку з чим за період з 01.10.2014 року по 31.07.2021 року у них виникла заборгованість, загальна сума якої складає 102055 грн 44 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 101995 грн 76 коп., внески за обслуговування та зміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 59 грн 68 коп., а також судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 вересня 2023 року позов ТОВ «Сумитеплоенерго» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 101995 грн 76 коп., внески за обслуговування та зміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 59 грн 68 коп.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн в дольовому порядку, тобто по 756 грн 67 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Рижов С.Є., посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовна заява подана з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Докази, на яких базується рішення суду є неналежними та недостовірними.

Вказує, що надані позивачем довідки про місце реєстрації відповідачів не містять інформації про період проживання вказаних осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 з 24.02.2022 року проживає в Черкаській області, ОСОБА_2 фактично мешкає у м.Київ, ОСОБА_1 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначає про необхідність витребування у ТОВ «Сумитеплоенерго» договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Сумитеплоенерго» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що ТОВ «Сумитеплоенерго» визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою (а.с.14).

Відповідачі користуються послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються позивачем ТОВ «Сумитеплоенерго», вчасно та у повному розмірі за отримані послуги не сплачують, у зв`язку з чим за період з 01.10.2014 року по 31.07.2021 року загальна сума заборгованості за надані послуги складає 102055 грн 44 коп., що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 8-13).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Сумитеплоенерго», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі належним чином не виконали свій обов`язок щодо оплати послуг з централізованого опалення, а тому право позивача порушене і підлягає захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач має право, в тому числі, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, проте, такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 7 вказаного Закону).

За змістом ч. 1 ст. 9 та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктами 33, 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року за №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 р. № 1022), передбачено, що плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Проте, відповідачі не виконували зобов`язання з оплати за надані послуги теплопостачання, не сплачували внески за обслуговування та зміну вузлів комерційного обліку теплової енергії, абонплату та абонентське обслуговування, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку суд стягнув з них на користь позивача, як надавача послуг з централізованого теплопостачання.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Таким чином, враховуючи, що позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, а відповідачами споживалися і частково оплачувалися такі послуги, відсутня необхідність у витребуванні у позивача договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не втратили права користування цим житловим приміщенням, доказів того, що вони зареєстровані за іншою адресою суду не надано. Крім того, відповідно до п. 37, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року за №830 споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про дотримання позивачем при зверненні до суду строків позовної давності, оскільки від відповідачів періодично надходили оплати за надані послуги, що свідчить про переривання строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі належних та допустимих доказів дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Сумитеплоенерго».

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування або зміни ухваленого рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367-369,п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Рижова Сергія Євгеновича залишити без задоволення, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов