Єдиний унікальний № 372/123/24
Номер провадження № 2/371/285/24
"04" березня 2024 р. м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Гаврищук А.В.,
за участі секретаря судових засідань Семерей Л.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 , про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Короткий зміст позовних вимог
До суду звернувся представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» Бутенко М. О. з позовною заявою у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» завдані збитки у розмірі 220 494 гривні 99 копійок, а також сплачений судовий збір.
Позовну заяву обґрунтовує тим, що 18.08.2021 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3002/261/200085. Предметом данного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen» д/н/з НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
12.09.2021 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Honda» д/н/з НОМЕР_2 , допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen» д/н/з НОМЕР_1 , транспортним засобом «КІА» д/н/з НОМЕР_3 , транспортним засобом «Jeep» д/н/з НОМЕР_4 , транспортним засобом «Skoda» д/н/з НОМЕР_5 , транспортним засобом «Hyundai» д/н/з НОМЕР_6 та транспортним засобом «Volkswagen» д/н/з НОМЕР_7 . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 26.06.2023 ОСОБА_1 визнано винним за ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі наданої заяви та документів було складено страхові акти. Та Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 350 494 гривні 99 копійок.
Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, то керуючись ст. 22 та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК «Універсальна» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн.
Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 220 494 гривні 99 копійок.
Таким чином, в розумінні ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. У зв`язку з цим, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь «Страхова компанія «Універсальна» матеріальну шкоду у розмірі 220 494 гривні 99 копійок та судові витрати.
Рух справи
Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 08.02.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
На виконання вимог вищевказаної ухвали, відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів та роз`яснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву та усі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову, та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі.
15.02.2024 до суду повернуто конверт із вкладеннями. Згідно даних довідок ф.20, сформованих представником відділення АТ «Укрпошта», причинами повернення відправлень вказано адресат відсутній за вказаною адресою.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У зв`язку з наведеним, за відсутності відповідача за адресою, вказаною в матеріалах справи, суд вважає, що судовий виклик (судове повідомлення) вручене йому належним чином.
Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін, відсутність відзиву відповідача, та те, що представник позивача зазначив у позовній заяві, що не заперечує щодо заочного розгляду справи, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив про заочний розгляд справи.
Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.
Відповідно до положень ст. 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.
Оскільки в судове засідання сторони не з`явилися, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України.
Встановлені судом обставини та застосовані норми права
Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вироку Голосіївського районного суду міста Києва по справі №752/3724/22 від 26.06.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч. 3 КК України та призначено йому покарання -8 (вісім) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років.
Як вбачається із вказаного вироку, обвинувачений ОСОБА_1 12.09.2021 приблизно о 15 годині 46 хвилин, під час руху допустив порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, підпункту «а» п. 2.9, п. 10.1 та підпункту «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_1 виявились в тому, що він, усвідомлюючи, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування технічно справним автомобілем марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_2 , в процесі чого, маючи об`єктивну змогу спостерігати за показниками спідометру та обрати в установлених межах безпечну швидкість руху, усвідомлюючи, що швидкість керованого ним транспортного засобу вдвічі перевищує максимально дозволену на даній ділянці дороги, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу життю та здоров`ю громадян, рухаючись по проїзній частині Столичного шосе у м. Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що маневр перестроювання ліворуч буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху свого автомобіля ліворуч, виїхав у ліву смугу попутного напрямку, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Кіа Ceed», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до втрати курсової стійкості обох транспортних засобів та позбавлення можливості керувати ними.
В результаті чого автомобіль марки «Кіа Ceed», державний номерний знак НОМЕР_3 , відкинуло на зустрічний напрямок руху, де відбулось його зіткнення з автомобілями «JEEP», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_5 , «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_6 , з послідуючим відкиданням автомобіля «Кіа Ceed», державний номерний знак НОМЕР_3 на смугу для руху в напрямку м. Обухів та зіткненням з автомобілем «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_8 , під керуванням водія ОСОБА_7 .
Крім того, автомобіль марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в некерованому стані (внаслідок зіткнення з автомобілем марки «Кіа Ceed», державний номерний знак НОМЕР_3 ), контактував з попутним автомобілем марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_8 та автомобілем марки «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалася у зустрічному напрямку.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, не потребує доказуванню обставини, що ДТП 12.09.2021 сталось із вини відповідача ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацією транспортного засобу НОМЕР_9 (а.с. 7).
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» 18.08.2021 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3002/261/200085 (далі - Договір). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом, зокрема транспортним засобом «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 8-9).
З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2021 потерпіла від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , звернулася до Страховика Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» з заявами про виплату страхового відшкодування (а.с. 3-4). Відповідно до Рахунків №СНС4431379-2 від 13.09.2021 та №С4440655 від 26.11.2021 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 становить 351366 гривень 71 копійка та 7071 гривня 02 копійки (а.с. 55-56).
Крім цього, враховуючи, що було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (майна), тому до даних правовідносин застосовуються вимоги Закон України «Про страхування».
Відповідно до Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Та 1390 гривень 00 копійок на рахунок ОСОБА_2 , однак саме у цій сумі підтверджуючих документів на перерахування коштів потерпілій суду не надали, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 25.07.2018 р. у справі № 922/4013/17 виклав позицію, якою визначив що висновки судів попередніх інстанцій, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнту зносу, заподіяних внаслідок пошкодження авто є неправильними, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу с лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, ще витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику е саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.
Надані позивачем докази на підтвердження обставин сплаченого страхового відшкодування у розмірі 349 104 гривні 99 копійок є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно статті 29 Закону встановлено у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Honda» д/н/з НОМЕР_2 , яким в момент дорожньо - транспортної пригоди, керував ОСОБА_1 , була застрахована у АТ «СК «Мега-Гарант», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 202140941 (а.с. 61).
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант» про виплату (страхового відшкодування) за полісом №202140941.
Позивач вказує, що АТ «СК «Мега-Гарант»» на рахунок ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» сплатило страхове відшкодування на рахунок у сумі 130 000 гривень, у зв`язку із ДТП, що відбулась 18.08.2021, заперечень щодо вказаних обставин до суду не надійшло.
З урахуванням ст. 21 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування, тобто при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В той же час, згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно статті 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно статті 27 Закону України «Про страхування», статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток.
Аналогічну позицію викладено у Постанові ВСУ від 31.05.2017 у справі № 6- 2969цс16 року, де зазначено, що з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. В даній Постанові зазначено, що, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Також, аналогічну позицію викладено у Постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 754/1114/15-ц, де встановлено, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.
Цією ж Постановою зазначено, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка задала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК підстав.
Крім цього, Постановою від 09.10.2019 р. у справі № 649/384/16-ц визначено водночас положеннями Закону України «Про страхування» та ЦК України не встановлено обов`язку страховика при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовувати коефіцієнт фізичного зносу щодо вартості пошкоджених деталей, які підлягають заміні. При цьому колегія суддів наголошує, що предметом спору у цій справі є не стягнення матеріального збитку, визначеного відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, який завдано особі, а саме відшкодування шкоди у вигляді понесених витрат на відновлення транспортного засобу, які були перераховані на СТО, тобто реальних збитків, які відповідно до вимог частини другої статті 1192 ЦК України підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Законодавець розмежовує поняття вартість відновлювального ремонту» та «матеріальний збиток, завданий унаслідок ДТП». Відповідальність винуватця ДТП за завдану шкоду обмежується реальним розміром збитків та у випадку відновлення транспортного засобу можуть відповідати вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу».
Беручи до уваги наведене, та керуючись положенням ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача, як безпосередньо винної особа у ДТП, підлягає стягнення на користь позивача 219 104 гривні 99 копійок, що є різницею між виплаченим позивачем страховим відшкодування (349104 гривні 99 копійок) та суми, відшкодованою АТ «СК «Мега Гарант», як страхувальником відповідача (130000 гривень) за винятком суми 1390 гривень 00 копійок, яка була перерахована на рахунок ОСОБА_2 , однак саме підтверджуючих документів на перерахування коштів потерпілій суду не надано.
Щодо стягнення судових витрат
Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовну заяву задоволено частково, суд, відповідно до положень статті 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 2667 гривень 08 копійок, виходячи з розрахунку: 219 104 гривні 99 копійок (розмір задоволених позовних вимог) х 2684,00 грн. (сума сплаченого судового збору) : 220494 гривні 99 копійок (розмір заявлених позовних вимог) = 2667 гривень 08 копійок.
Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 993, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК України ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 219 104 гривні 99 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» судовий збір у розмірі 2667 гривень 08 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.
У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Інформація про сторони:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», (, адреса: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 9).

Відповідач: ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя А.В. Гаврищук