Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/7125/23
Провадження № 2/279/170/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/7125/23 за позовом ОСОБА_1 до Ушомирської сільської ради про визнання права власності на спадщину у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 (спадкодавець за законом), що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Після смерті матері відкрилася спадщина на належний спадкодавцю житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Інших спадкоємців немає.

Даний будинок належав її матері на праві особистої власності згідно запису в погосподарській книзі №16 за 2016-2023 роки, особовий рахунок 11:0054:3. Даний факт стверджується: довідкою Ушомирської сільради №329 від 15.03.2023р.

Державна реєстрація права власності даного житлового будинку станом на 29.12.2012 року не проводилась (довідка КП «Коростенське МБТІ» №274 від 07.09.2023р.).

В Спадковому реєстрі відкрита спадкова справа №195/2023, відповідно до якої спадщину після смерті спадкодавця прийняла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на житловий будинок у судовому порядку.

Нотаріус свою відмову мотивував тим, що відповідно до п.4.16 п.4.19 Глави 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно... та «за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Вказаний будинок за час свого життя, спадкодавець будувала, але нею, не було належним чином оформлено право власності на будинок, та не отримано відповідних документів, які б посвідчували за нею це право. Оскільки первинна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у встановленому порядку проведена не була, враховуючи, що реєстрація будинків органами БТІ на той час проводилося лише у містах і селищах міського типу, що було передбачено інструкцією від 31.01.1966 року Міністерства комунального господарства РСР «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», то відповідно зазначений будинок в органах МБТІ зареєстрований не був, так як законодавством, яке було чинним на той час, не було передбачено реєстрацію в сільській місцевості нерухомого майна органами БТІ. Тому, відповідно до норм чинного законодавства, наведених вище, у неї виникла необхідність звернутися до суду для встановлення права власності на вказаний житловий будинок.

Враховуючи, що за життя право власності на житловий будинок спадкодавець не зареєструвала, тобто, щодо неї створилась правова ситуація, що унеможливлює оформити спадщину в позасудовому порядку, так як іншого позасудового порядку вирішення даного питання, не передбачено.

Відповідачем у справі, зазначено Територіальну громаду в особі Ушомирської сільської ради, яка при умові настання певних обставин, передбачених чинним законодавством України, в тому числі і у випадку неприйняття мною спадщини також, має право на спадкове майно.

Просить просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який залишився після смерті її матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом.

В підготовче засідання сторони не з`явилися.

Позивач надала заяву, в якій зазначила про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача в наданій суду заяві зазначив, що позов визнає, що відповідно до статті 200 ЦПК України, надає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 84 років в с.Ковбащина Коростенського району, Житомирської області померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 15.09.2021 року.

З довідок Ушомирської сільської ради Коростенського району №330 та №329 від 15.03.2023 року слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована та постійно проживала одна на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав ОСОБА_2 на підставі запису в погосподарській книзі №16 за 2016-2023 роки, особовий рахунок 11:0054:3, Рік забудови 1960.

ОСОБА_1 , як дочка померлої ОСОБА_2 , є спадкоємцем по закону першої черги .

Ступінь родинного зв`язку ОСОБА_1 та віднесення її до першої черги спадкоємців ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Ушомирським сільським ЗАГСом Коростенського району 12.09.1971 року. Зміна прізвища позивача відбулась при реєстрації шлюбу , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданим 23.10.1993 року Ушомирською сільською радою Коростенського району.

Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.07.2023 року у цивільній справі №279/2406/23 ОСОБА_1 було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Ковбащина Коростенського району Житомирської області.

По праву наданому судовим рішенням за заявою ОСОБА_1 державним нотаріусом Першої коростенської державної нотаріальної контори Житомирської області була заведена спадкова справа №195/2023 .

Інформація про наявність інших спадкоємців за законом або заповітом у справі відсутня.

Зі змісту листа виконуючого обов`язки завідувача Першої коростенської державної нотаріальної контори Житомирської області Ходаківської Л.В. №419/02-14 від 25.09.2023 року слідує, що свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не видавалось і не може бути видано оскільки державна реєстрація права власності на даний житловий будинок станом на 29.12.2012 року не проводилась.

З Інформаційної довідки, виданої КП «Коростенське міжміське бюро технічне інвентаризації Житомирської обласної ради» за №274 від 07.09.2023 року, слідує, що державна реєстрація права власності житлового будинку АДРЕСА_1 , станом на 29.12.2012 року не проводилась.

З технічного паспорту, виготовленого ФП ОСОБА_3 слідує, що інвентаризація будинку проводилась 16.03.2023 року.

На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок за спадкодавцем позивача втрачена, що є перешкодою реалізувати свої спадкові права в органах нотаріату.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 200, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок із надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 01.12.1995 року Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач Ушомирська сільська рада Коростенського району, місце знаходження: 11571, с. Ушомир, вул. Березюка, 15, Коростенський район, Житомирська обл., .

Суддя: О.М.Шульга