Справа № 461/5482/23 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/3711/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Псярук О.В.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , за участю третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08 липня 2020 року ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М. за реєстровим № 590, згідно тексту якого заповідав усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач повідомив, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач зазначив, що 13.09.2022 державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_7 №523/2022 на підставі заяв про прийняття спадщини, поданих ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ОСОБА_3 повідомив, що у червні 2023 року він надіслав на адресу Четвертої Львівської державної нотаріальної контори заяву від 01.06.2023 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , однак постановою державного нотаріуса від 27.06.2023 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач стверджує, що йому не було відомо про наявність складеного ОСОБА_7 заповіту, нотаріусом не вчинялись дії щодо його розшуку, як спадкоємця за заповітом, відтак вважає, що причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними. Просив позов задоволити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , за участю третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком у три місяці, який починається з дня набранням рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що звертаючись до суду із даним позовом позивач не надав належних та допустимих доказів того, що з моменту відкриття спадщини у нього були об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог і заперечень. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Вважає, що доводи позивача про те, що він не зміг звернутись з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знав про наявність заповіту, складеного спадкодавцем на його користь, не можуть вважатись поважними причинами. Позивачем свідомо не було вчинено будь-яких дій для прийняття спадщини з моменту її відкриття і до закінчення 10-ти місячного строку та після публікування оголошення в тижневику «Високий замок» про розшук спадкоємця. Будь-яких перешкод у позивача для подачі заяви про прийняття спадщини не було, а спадкоємець свідомо не скористався правом на прийняття спадщини, тому правових підстав для визначення додаткового строку не має.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , просив апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

Представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи проводиться без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам повністю відповідає.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1684 (а.с.5).

ОСОБА_7 11 листопада 2014 року склав заповіт, згідно тексту якого заповідав належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 доньці ОСОБА_6 та двоюрідному брату ОСОБА_1 в рівних частках кожному (а.с.6).

Також 08 липня 2020 року ОСОБА_7 склав заповіт, згідно тексту якого заповідав усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

На підставі заяв про прийняття спадщини, поданих ОСОБА_1 та ОСОБА_6 13.09.2022 державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_7 № 533/2022 (а.с.8-9).

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М., Четвертої львівської державної нотаріальної контори, про визнання недійсним заповіту ОСОБА_7 від 08.07.2020, що підтверджується копією ухвали Галицького районного суду м. Львова від 17.01.2023 (а.с.10).

Встановлено, що у червні 2023 ОСОБА_3 надіслав на адресу Четвертої Львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .

Постановою державного нотаріуса від 27.06.2023 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.11-12).

З копії спадкової справи,вбачається, що в газеті «Високий замок» нотаріусом розміщено оголошення про виклик ОСОБА_3 до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, тижневик за 23 лютого 01 березня 2023 року (а.с.89).

Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст.1220 ЦК).

Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, до спадкоємців першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК).

Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК).

Тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України дозволяє сформулювати висновок, відповідно до якого надання судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливо у разі: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У такому разі, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій

Судом встановлено, що про наявність заповіту, складеного ОСОБА_7 позивач дізнався з розгляду цивільної справи №461/70/23, провадження у якій відкрито 17.01.2023, тобто після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Крім того, нотаріусом вчинялись дії щодо розшуку ОСОБА_3 , як спадкоємця за заповітом до майна ОСОБА_7 шляхом розміщення в газеті «Високий замок» оголошення про виклик до Четвертої львівської державної нотаріальної контори за 23 лютого 01 березня 2023 року, проте після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Колегія судів зазначає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18 (провадження № 61-41455св18), 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19 (провадження № 61-17072св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21), від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 757/51328/18-ц (провадження № 61-15517св20),від 20 грудня 2021 року у справі № 671/1504/20 (провадження№ 61-3992св21), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Зазначене узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №338/46/21.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, враховуючи аргументи та доводи сторін у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач надав належні та допустимі докази поважності пропущеного строку для прийняття спадщини.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 31.05.2024

Головуючий

Судді