РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/13101/18

Провадження № 22-ц/4815/621/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.

секретар судового засідання Андрошулік І. А.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Укрфінанс Груп»,

позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

відповідач, боржник ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Михайлова Володимира Олександровича на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 19 березня 2024 року у складі судді Цвіркуна О. С., постановлену в м. Костопіль Рівненської області,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі. Свою заяву обґрунтовувало тим, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 17.10.2018 року у справі №569/13101/18, задоволено позов АТ «Райффайзен банк Аваль» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №011/0007/39415 від 02.11.2011. Вказує, що 28.11.2018 за заявою стягувача Костопільським районним судом Рівненської області були видані виконавчі листи, які в подальшому були пред`явлені до виконання. 20.07.2020 постановою державного виконавця вказані виконавчі листи були повернуті у зв`язку з відсутністю майна у боржника. 24.12.2020 між АТ «Райффайзен Банк» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором, а 01.11.2023 між АТ «Райффайзен Банк» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено додаткову угоду №1 до договору відступлення права вимоги у зв`язку з технічною помилкою у даті кредитного договору. Просило суд замінити стягувача у виконавчому документі №569/13101/18 із АТ «Райффайзен Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансову Компанію «Кредит-Капітал», за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за кредитним договором №011/0007/39415 від 02.11.2011 року.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 19 березня 2024 року заяву задоволено. Замінено стягувача у виконавчому документі №569/13101/18 із АТ «Райффайзен Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансову Компанію «Кредит-Капітал» (, IBAN НОМЕР_2 , бан отримувача АТ «Райффайзен Банк»), за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за кредитним договором №011/0007/39415 від 02.11.2011 року.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована передбаченим законом правом суду у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження замінити таку сторону її правонаступником на підставі поданої заяви, та обґрунтована належними і достовірними доказами на підтвердження факту переходу права вимоги до боржників за кредитним договором від первісного стягувача Банку до його правонаступника заявника у справі на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, із неповним з`ясуванням всіх обставин справи, неправильною оцінкою наданих доказів, представник ОСОБА_1 адвокат Михайлов Володимир Олександрович оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що до матеріалів заяви про заміну стягувача у виконавчому документі долучено виконавчі листи №569/13101/18 від 17.10.2018 року, який виданий 27.11.2018 року, в якому вказано строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 23.11.2021 року, а також №569/13101/18 від 17.10.2018 року, виданий 28.11.2018 року, в якому вказано строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 23.11.2021 року. Обидва виконавчі листи повернуті Костопільським районним відділом ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) стягувачу на підставі п.9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що

виключає можливість виконання відповідного рішення. Про це свідчить і постанова Костопільського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №59119460 від 20.07.2020 року. Наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» після укладення 24.12.2020 року з АТ «Райффайзен Банк» договору відступлення права вимоги за кредитним договором №011/0007/39415 від 02.11.2011 року, зверталося із заявою про примусове виконання рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 17.10.2018 року у справі №569/13101/18. Зазначає, що оскільки на момент подання заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової Компанії «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі до суду, жодних відкритих виконавчих проваджень з виконання рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 17.10.2018 року у справі №569/13101/18 не було, то відсутні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні. З наведених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».

У поданому відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ВП №59119460 від 20.07.2020 року, виконавчий лист №569/13101/18 виданий 28.11.2018 Костопільським районним судом Рівненської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника. Строк пред`явлення повторно виконавчого листа до виконання до 20.07.2023 року.

Згідно Договору відступлення права вимоги №114/2-41 від 24.12.2020 року, АТ «Райффайзен Банк» відступив ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №011/0007/39415 від 02.11.2011 року, що підтверджується також і Витягом з реєстру боржників №114/2-41 від 29.12.2020 року, платіжним дорученням №20755 від 24.12.2020 року, додатковою угодою №1 від 01.11.2023 року до Договору відступлення права вимоги №114/2-41 від 24.12.2020 року.

Звертаючись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» свої вимоги обґрунтовувало наявністю судового рішення про стягнення боргу на користь первісного кредитора, яке не виконане на момент звернення із цією заявою, та договору відступлення права вимоги від первісного кредитора до заявника.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону виконавчого провадження її правонаступником. Відповідно до ч.5 даної статті положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Тому належним та допустимим доказом переходу права вимоги до нового кредитора є договір про відступлення права вимоги, зокрема той, що набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін. Із зазначеним узгоджується позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 30 січня 2019 року по справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Закону України «Про виконавче провадження».

Такий правовий висновок Верховного Суду України викладене ний у постановах від 09 жовтня 2019 року № 711/10368/2012 та від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Таким чином, закон не встановлює обов`язковості наявності відкритого виконавчого провадження для заміни сторони у зобов`язанні її правонаступником при наявності договору про відступлення права вимоги, з огляду на що апеляційним судом відхиляються відповідні покликання апеляційної скарги.

Підставою для заміни сторони у зобов`язанні, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони у правовідносинах і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За загальним правилом суть правонаступництва полягає в переході прав та обов`язків, що особисто не пов`язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини. Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором.

Виходячи з того, що Договір відступлення права вимоги №114/2-41 від 24.12.2020 року та Додаткова угода № 1 від 01.11.2023 року до Договору відступлення права вимоги №114/2-41 від 24.12.2020 року, за яким ці права перейшли до ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», є чинними, не визнані у встановленому порядку недійсними чи припиненими, заявник має право вимоги як кредитор до боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 12 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Частина 5 цієї статті передбачає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строк пред`явлення виконавчого листа у справі № 569/13101/18 до виконання починає перебіг з 20.07.2020 року та закінчується 20.07.2023 року. При цьому, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами) в Україні, затверджено, що з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено з 20 травня 2023 року строком на 90 днів.

Згідно п.10.2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки строк пред`явлення виконавчого листа перервався в зв`язку із введенням на території України воєнного стану та вказаний строк продовжується з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки, строк пред`явлення виконавчого листа № 569/13101/18 до примусового виконання перервався, а АТ «Райффайзен Банк» відступив право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд приходить до переконання, що заява ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також бере до уваги конституційно закріплений принцип обов`язковості виконання судового рішення, котре є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Михайлова Володимира Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 19 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 травня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н.М.

Судді: Боймиструк С. В.

Хилевич С. В.