_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/405/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії, суд -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 3496 грн.30 коп.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2023 року зазначену справу розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

07.08.2023 року на адресу Київського районного суду м.Одеси від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській областінадійшло клопотання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви у справі № 947/21225/23 згідно ухвали суду від 25.07.2023 року на десять днів.

14.08.2023 року на електронну адресу Київського районного суду м.Одеси від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшла заява про усунення недоліків та було надано копію платіжного доручення № 6514 від 11.08.2023 року про сплату судового збору.

28.11.2023 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, яким просив у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 19.09.2023 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Дуброва В.В. до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу, належним чином повідомлених.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 07.03.2012 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058.

У позові зазначено, що пенсійну справу ОСОБА_1 № НОМЕР_1 було перевірено в порядку контролю щодо дотримання норм пенсійного законодавства і встановлено, що після проведення перерахунку пенсії у серпні 2021 року утворилась подвійна виплата, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 01.01.2021 року по 28.02.2021 року в розмірі 3496,30 грн.

На підставі виявленої переплати пенсії, Головним управлінням було надіслано лист №1500-0504-8/14027 від 08.02.2021 року, яким повідомлено ОСОБА_1 , про виникнення переплати пенсії та способи її погашення. Однак, кошти на рахунок Пенсійного фонду України відповідачем не було повернуто, тому вони були змушені звернутись з даним позовом до суду /а.с.4/

В обґрунтування позову, Головне управління посилається на норму ч.1 ст.1212 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 2 даної статті положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч.1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Також, представник позивача у позові посилається на норми ч.2 ст.1214 ЦК України, глави 13 ЦК України (зокрема ст.ст. 179, 181, 190, 192 ЦК України) з яких випливає, що норми ст.1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей.

Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Представником позивача у позові зазначено, що в даному випадку наявна рахункова помилка Головного управління, а саме: помилково нараховано подвійну виплату, що призвело до неправомірного збільшення пенсії та виникнення переплати.

Тому, просить кошти в розмірі 3496,30 грн. повернути позивачу на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України, як такі, що набуті без достатньої правової підстави.

До позовної заяви позивачем надано розрахунок призначеної та виплаченої пенсії з 01.01.2021 по 31.12.2021р по ОСОБА_1 (о/р НОМЕР_1 ), з якого вбачається, що було нараховано пенсія відповідача в період з 01.01.2021 31.01.21р. у розмірі 5066,13 грн. та в період з 01.02.2021-28.02.2021р. в розмірі 5066,13 грн., однак виплачено за період з 01.01.2021 31.01.21р. у розмірі 6814,28 грн. та в період з 01.02.2021-28.02.2021р. в розмірі 6814,28 грн., що склало переплату за кожен період по 1748,15грн. за місяц, та загальна сума переплати становить 3496,30грн., яку позивач просить стягнути з відповідача./а.с.3/

Відповідно до ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне абезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Згідно із статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058- IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому випадку суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Відповідач у відзиві акцентує увагу суду на тому, що він неодноразово доводив правомірність поданих ним документів для обчислення пенсії та протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при зменшенні розміру пенсії, що встановлено рішеннями Одеського окружного адміністративного суду по справам № 420/977/20; 420/3904/21; 420/4112/22.

Відповідно правового висновку Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року (справа №686/26486/14-а) зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої ст.103 Закону № 1788-XII, є зокрема подання документів з явно неправильними відомостями.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних.

Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Частиною першою ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі наявності недобросовісності з боку набувача виплати.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже зазначене у ст.1215 ЦК України пенсія підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство не визначає такого поняття, як рахункова помилка.

Разом з тим, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення визначенню поняття лічильної (рахункової) помилки, під якою розуміється помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки (тобто пов`язаної із арифметичними обчисленнями та підрахунками), оскільки помилка має програмний характер і допущена під час автоматичного розрахунку/перерахунку пенсії. А невнесення відповідних змін до програмного забезпечення та допущення помилок при формуванні даних розрахунку пенсії не можна вважати рахунковою помилкою.

Суд погоджується з доводами відзиву про те, що в даному випадку не встановлено факт подвоєння виплати пенсії за один і той самий період, оскільки розрахована сума переплати, на думку позивача, складає за січень 2021 року 1748,15 грн. та за лютий 2021 року 1748,15 грн., на загальну суму 3496,30 грн., що не може вважатися подвоєнням пенсії, оскільки відповідно розрахунку розмір нарахованої пенсії за січень 2021 року складав 5066,13 грн. та за лютий 2021 року -5066,13 грн./а.с.3/

Таким чином, позивач не надав до суду будь-які докази наявності вини чи зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії та до позовної заяви не надано належні та допустимі докази вчинення відповідачем неправомірних дій для отримання незаконно збільшеного розміру пенсії.

Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, стягнення надміру виплачених сум пенсії не допускається.

Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Встановивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України та ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18).

Оскільки підстави для стягнення з відповідача надмірно отриманих коштів відсутні, за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 12, 13,19, 81, 82, 89, 141, 211, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.01.2024 року.

Суддя Гниличенко М. В.