Справа № 484/1399/24
Провадження № 2/484/720/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Григор`євої О.В.,

у відсутність сторін та представника позивачки згідно заяв,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Болквадзе Б. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок загальною площею 56,1 кв. м по АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:0014 за цією ж адресою, мотивуючи тим, що з 1969 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, після чого в 1970 році він пішов з сім`ї та більше участі у веденні спільного господарства не приймав. З 1971 році вона працювала черговою на залізниці, де їй було безоплатно виділено у власність земельну ділянку загальною площею 481 кв. м по АДРЕСА_1 для індивідуального будівництва. На зазначеній земельній ділянці вона за власні грошові кошти власними силами та за допомогою батьків побудувала житловий будинок загальною площею 56,1 кв. м. В подальшому земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер, право власності на неї та житловий будинок було зареєстровано. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.10.2018 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано. За таких обставин вважає, що зазначений житловий будинок та земельна ділянка є її особистою приватною власністю.

Ухвалою суду від 19.03.2024 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачці строк для усунення недоліків.

03.04.2024 року представником позивачки ОСОБА_3 усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 05.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання на 08.05.2024 року, 09:00 годину.

Ухвалою суду від 08.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29.05.2024 року, 09:30 годину.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив провести розгляд справи в його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, просив розглянути справу в його відсутність.

Сторонами не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки визнання відповідачем позову в даному випадку не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення по суті справи.

Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За таких обставин визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів третіх осіб, тому його слід прийняти та задовольнити позов з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.10.2018 року розірвано (а.с.7).

Рішенням № 488 Виконавчого комітету Первомайської міської ради депутатів трудящих від 08.06.1971 року вирішено надати ОСОБА_1 право індивідуального будівництва на земельній ділянці загальною площею 481 кв. м по АДРЕСА_1 (а.с.16).

З матеріалів справи вбачається, що на зазначеній земельній ділянці по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 побудувала за власні кошти житловий будинок загальною площею 56,1 кв. м, який відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 49496411 від 10.12.2015 року на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.8).

В подальшому земельній ділянці по АДРЕСА_1 був присвоєний кадастровий номер :04:006:0014 відповідно до кадастрового плану земельної ділянки (а.с.20-21).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна № 371864568 від 28.03.2024 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0014 загальною площею 0,0485 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться по АДРЕСА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності № 53179129 від 12.02.2016 року належить ОСОБА_1 . Крім того, житловий будинок загальною площею 56,1 кв. м по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № 49496411 від 10.12.2015 року належить також ОСОБА_1 (а.с.37-38).

Технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.11), схематичний план земельної ділянки за цією ж адресою (а.с.12), звіт про оцінку майна, а саме житлового будинку (а.с.45) підтверджують те, що ОСОБА_1 проживала в житловому будинку по АДРЕСА_1 , займалась оформленням та замовленням зазначених документів.

Відповідно до довідки про склад сім?ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб по АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 , 1947 року народження, взагалі не проживав за зазначеною адресою (а.с.49).

Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України вбачається, що власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином у разі набуття одним з подружжя земельної ділянки, хоча й у період шлюбу, але внаслідок приватизації, така земельна ділянка не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, хто набув право власності на неї.

Крім того, в разі придбання майна, хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, таке майно є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї кошти воно було придбано.

Факт набуття спірного майна особисто позивачкою внаслідок приватизації земельної ділянки та будівництва житлового будинку за власні кошти відповідач не оспорював.

За таких обставин судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0014 за цією ж адресою є особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому за ОСОБА_1 слід визнати право особистої приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку задовольнити повністю.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок загальною площею 56,1 кв. м по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:0014 загальною площею 0,0485 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , 1947 року народження, адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення виготовлено 29 травня 2024 року.

СУДДЯ: