Номер провадження 2/754/2348/24
Справа № 754/2430/24
У Х В А Л А

21 лютого 2024 року м.Київ

Суддя Деснянського районного суду м.Києва Скрипка О.І., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Сьомої київської державної нотаріальної контори, третя особа: Центральне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

До Деснянського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сьомої київської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що вона підлягає направленню для розгляду за підсудністю до належного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Крім того, відповідно до п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини).

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, спадковим майном є квартира АДРЕСА_1 , що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Дніпровського району м.Києва.

Таким чином, оскільки предметом спору є спадкові права на нерухоме майно, що розташоване в Дніпровському районі м.Києва, то даний позов пред`явлено з порушенням правил виключної територіальної підсудності.

Жодних вимог щодо майна, розташованого у Деснянському районі м.Києва, дана позовна заява не містить.

Наведене свідчить про те, що даний спір має розглядатись за правилами виключної підсудності.

Інші підстави для пред`явлення даного позову саме до Деснянського районного суду м.Києва як по територіальній, так і по предметній підсудності - відсутні.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом.

Так, згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року вказав, що «фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» … Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина 1 статті 378 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищезазначене, захищаючи при цьому права та інтереси як позивача, так і відповідача по справі, сприяючи справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду справи повноважним складом суду, суд приходить до висновку, що дана справа не підсудна Деснянському районному суду м.Києва, а тому повинна бути передана на розгляд до Дніпровського районного суду м.Києва. При цьому необхідно зауважити про те, що справа передається в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці (м.Київ), відтак, право позивача на доступ до правосуддя не є порушеним чи обмеженим.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 187, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу № 754/2430/24 за позовом ОСОБА_1 до Сьомої київської державної нотаріальної контори, третя особа: Центральне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - передати на розгляд Дніпровському районному суду м.Києва за підсудністю для розгляду по суті.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: