_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3713/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Огренич І.В.

за участю секретаря - Грабової Т.П.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулось до суду з позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 12845,68 за період з 01.11.2021 по 31.12.2023. При цьому представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 є споживачем філії «Інфоксводоканал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», однак в зв`язку з невиконанням своїх обов`язків по сплаті наданих відповідачу послуг порушуються права товариства, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 3028 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.05.2024 провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, що передбачено ст.ст.274-279 ЦПК України.

Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 24.05.2024 та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на підтверджену адресу зареєстрованого місця проживання відповідача.

14.06.2014 відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він є власником лише 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтво про право на спадщину після смерті батько ОСОБА_2 виданого в квітні 2021 року. При цьому відповідач не є споживачемпослуг філії «Інфоксводоканал» за вказаною адресою, так як будучі зареєстрованим, з 2005 року не проживає та не користується послугами водопостачання, оскільки разом з матір`ю ОСОБА_3 з 2005 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Також відповідач зазначив, що в 2021 році (на час виникнення заборгованості) був неповнолітнім, а 18 років йому виповнилось лише 15.03.2022. Окрім того, просив звернути увагу на те, що між сторонами відсутній договір про надання послуг, а нарахування з 01.11.2021 по 01.04.2023 року нараховуються на 4 осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а з 01.04.2023 по 31.12.2023 року на 3 осіб, однак ОСОБА_2 помер ще в жовтні 2020 року.

04.07.2024 представник позивача надав до суду додаткові пояснення в яких зазначив, що ТОВ «Інфокс» не погоджується з обставинами викладеними у відзиві оскільки відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманий ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатите отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі. Щодо нарахування з 01.11.2021 по 01.04.2023 року на 4 осіб, а з 01.04.2023 по 31.12.2023 року на 3 осіб, оскільки споживачами не виконуються норми чинного законодавства, якими передбачено обов`язок інформування виконавця комунальних послуг про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, позивач проводив нарахування відповідно до наявних довідок. Просив вимоги задовольнити в повному обсязі.

17.07.2024 відповідач надав до суду заперечення на пояснення в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, враховуючи надані докази та обставини викладені у відзиві.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані та є власниками в рівних частках квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово- комунальних послуг належать: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений статтею 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, крім того, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач.

В п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заявлені вимоги лише до ОСОБА_1 з посиланням на наданий до суду обґрунтований розрахунок заборгованості з 01.11.2021 по 31.12.2023 по особовому рахунку НОМЕР_1 відкритому на ім`я ОСОБА_1 , при цьому позивач не обґрунтував та не надав відповідні пояснення та докази щодо переоформлення особистого рахунку на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на листопада 2021 року був неповнолітній, а також правових підстав стягнення вказаної вище заборгованості лише з одного співвласника квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідачем надано докази того, що з 2005 року він не проживає та не користується послугами водопостачання за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки разом з матір`ю ОСОБА_3 з 2005 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При таких обставинах та враховуючи не доведеність заявлених позовних вимог, суд вважає вимоги ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України вимоги щодо стягнення судового збору також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.4,10,12,13,18,19,81,141,178,187,211,247,258,259,273,274-279,280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.