Справа №949/1080/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судового засідання Катюха К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом Органу опіки та піклування - виконавчий комітет Дубровицької міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Дубровицької міської ради звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Позов мотивований тим, що на первинному обліку дітей Служби у справах дітей Дубровицької міської ради перебуває малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитина, яка залишилася без батьківського піклування. Мати дитини, відповідачка ОСОБА_4 , є одинокою матір`ю, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю чотирьох дітей. ОСОБА_2 неналежно виконує батьківські обов`язки, часто залишала своїх дітей самих без нагляду дорослих. 05 червня 2023 року новонародженого ОСОБА_3 разом з іншими дітьми сім`ї було доставлено до приймального відділення КНП "Дубровицька міська лікарня" Дубровицької міської ради. Наймолодший син ОСОБА_5 мав занедбаний вигляд, тіло та одяг дитини брудні, у хлопчика була підвищена температура, висип по всьому тілу. Мати ОСОБА_2 , на час доставки дитини до лікарні, мала ознаки алкогольного сп`яніння. Із бесід, проведених працівниками Служби у справах дітей з дітьми ОСОБА_2 встановлено, що вони разом з мамою з 04 червня 2023 року перебували та ночували в чужому будинку в с. Селець, де мати разом з іншими дорослими чоловіками вживала алкогольні напої. Діти повідомили, що востаннє вони їли 04 червня 2023 року в обідню пору. У своїх поясненнях ОСОБА_2 підтвердила, що разом з дітьми перебувала в с.Селець, де вживала алкогольні напої. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що умови, в яких опинився двохмісячний ОСОБА_5 , є небезпечними і становлять загрозу життю та здоров`ю дитини, оскільки дитина народилася терміном у 28 тижнів. З таких підстав було прийняте відповідне розпорядження міського голови від 05 червня 2023 року №33 "Про негайне відібрання ОСОБА_3 від матері". На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 07 червня 2023 року, ОСОБА_2 підтвердила, що востаннє годувала двохмісячного сина дитячою сумішшю 04 червня 2023 року, а потім лише поїла його солодкою водою. Висипка у дитини на тілі вже понад тиждень, однак ОСОБА_2 не зверталася до сімейного лікаря за необхідною медичною допомогою, дитячої суміші для новонародженої дитини вона з собою не мала. Згідно інформації КНП "Дубровицька міська лікарня", у дитини було виявлено гострий бронхіт, ознаки гіпотрофії та інфікованого алергічного контактного дерматиту. За підсумками засідання комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність відібрання дитини від ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила суд його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засідання позов не визнала та просила суд відмовити у його задоволенні.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Так, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю чотирьох малолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якими вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

05 червня 2023 року новонародженого ОСОБА_3 разом з іншими дітьми сім`ї було доставлено до приймального відділення КНП "Дубровицька міська лікарня" Дубровицької міської ради. Син ОСОБА_5 мав занедбаний вигляд, тіло та одяг дитини брудні, у хлопчика була підвищена температура, висип по всьому тілу. Мати ОСОБА_2 , на час доставки дитини до лікарні, мала ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.17).

За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що умови, в яких опинився двохмісячний ОСОБА_5 , є небезпечними і становлять загрозу життю та здоров`ю дитини (а.с.24-28).

Тому, було прийняте відповідне розпорядження міського голови від 05 червня 2023 року №33 "Про негайне відібрання ОСОБА_3 від матері" (а.с.29).

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 07 червня 2023 року, ОСОБА_2 підтвердила, що востаннє годувала двохмісячного сина дитячою сумішшю 04 червня 2023 року, а потім лише поїла його солодкою водою. Також ОСОБА_2 зазначила, що висипка у дитини на тілі вже понад тиждень, однак вона не звернулася до сімейного лікаря за необхідною медичною допомогою. Дитячої суміші для новонародженої дитини вона з собою не мала. Вдома її теж не було. Згідно інформації КНП "Дубровицька міська лікарня", у дитини було виявлено гострий бронхіт, ознаки гіпотрофії та інфікованого алергічного контактного дерматиту. За підсумками засідання комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність відібрання дитини від ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав (а.с.32-33).

Підставою звернення до суду з даним позовом, за твердженням представника позивача, є загроза життю та здоров`ю малолітній дитині з боку його матері ОСОБА_2 .

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

У частині 7 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами 1-4 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини 1 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 2-5 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

За змістом частини 1 статті 170 Сімейного кодксу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України").

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України").

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині 1 статті 164 Сімейного кодексу України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині 1 статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, провадження №14-327цс18.

Аналіз норм права, які регулюють виниклі правовідносини, поряд з фактичними обставинами встановленими судом у даній справі, вказують на відсутність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Так, звертаючись до суду з позовними вимогами про відібрання дитини у ОСОБА_2 , позивачем покладено в основу лише акт проведення оцінки рівнея безпеки дитини від 05 червня 2023 року.

Суд вважає, що всі вказані в акті обставини є неприпустимим та не можуть допускатися батьками по відношенню до своїх дітей під час їх виховання. Водночас, позивачем не доведено, яким чином наявність вказаних фактів, як в цілому, так і кожний окремий факт створював загрозу для життя і здоров`я малолітньої дитини та необхідності застосування такого заходу, як негайне розлучення матері з малолітньою дитиною.

Матеріали справи не містять доказів того, що залишення дитини під опікою матері могло стати наслідком жорстокого поводження або створення загрози для її здоров`я.

Більш того, є неприйнятними посилання представника позивача, що малолітній ОСОБА_5 перебував під загрозою стану здоров`я, оскільки таких доказів суду не надано. З цього приводу суд звертає увагу, що позивачем 05 червня 2023 року було доставлено малолітнього ОСОБА_5 разом із іншими дітьми до лікарні, втім, результати медичного обстеження суду не надані. Не надані суду й висновки медичного обстеження інших дітей.

Самі по собі факти зазначені позивачем у акті від 05 червня 2023 року не можуть бути покладені в обґрунтуванням підстав, передбачених частиною 1 статті 170 СК України, для відбирання дитини від матері.

Такий захід, як відібрання дитини у ОСОБА_2 , за обставинами встановленими судом, не може бути виправданий виключно посиланням на неможливість забезпечити більш комфортні умови проживання дитини, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальною підтримкою сім`ї.

Крім того, дотримуючись балансу між інтересами дитини та правомірністю втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, суд приймає до уваги, що ОСОБА_2 на час розгляду справи змінила свою поведінку, зокрема вживала заходів для працевлаштування, має на теперішній час постійне джерело доходу, в силу своїх фінансових можливостей привела своє житло до належного рівня, як свого проживання, так і проживання дітей.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Матеріали справи не містять та таке не встановлено судом під час розгляду справи, що розлучення дитини з матір`ю буде відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позивних вимог про відібрання дитини без позбавлення батьківських, слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Органу опіки та піклування - виконавчий комітет Дубровицької міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Дубровицької міської ради Рівненської області (34100, м. Дубровиця, вул. Воробинська, 4, Сарненський район Рівненська область, ).

Відповідач: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 05 лютого 2024 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор