КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 752/1487/23 Апеляційне провадження №22-ц/824/2399/2024Головуючий у суді першої інстанції - Машкевич К.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Гуль В.В.,

судді Матвієнко Ю.О., Мельник Я.С.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» - Салівона Віталія Івановича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних збитків за час прострочення грошового зобов'язання,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», в якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на його користь суму нарахованої пені у розмірі 33695 грн. 73 коп., суму 3 % річних за користування коштами у розмірі 13 919 грн. 00 коп., суму інфляційних збитків у розмірі 62 726 грн. 11 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 19.03.2017 року по пр. Ювілейному у м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «Mercedes-Benz Е 420», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок даної ДТП ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких помер.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес» за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров'ю третіх осіб відповідно до полісу АЕ9859226, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди.

У зв'язку з зазначеним, 12.04.2019 року позивач, який є сином загиблого ОСОБА_3 , подав відповідачу заяви на виплату страхового відшкодування з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування.

Однак, незважаючи на отримання вказаних документів 16.04.2019 року, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування у строк, визначений п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку по виплаті страхового відшкодування позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 134 400 грн. 00 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.02.2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь страхового відшкодування у розмірі 134 400 грн. 00 коп. задоволені у повному обсязі.

28.12.2022 року зазначені кошти були виплачені відповідачем на рахунок позивача.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 625 ЦК України, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 33695 грн. 73 коп., 3 % річних у розмірі 13 919 грн. 00 коп., інфляційні збитки у розмірі 62 726 грн. 11 коп., а всього 110 340 грн. 84 коп.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Юнівес» в дохід держави судовий збір у розмірі 1 103 грн. 00 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач у встановлений законом строк звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої додав необхідні документи, а відповідач у встановлений законом строк не прийняв відповідне рішення щодо виплати страхового відшкодування або відмови від її виплати, наявні підстави для застосування статті 625 ЦК України щодо нарахування інфляційних втрат, а також трьох відсотків річних від простроченої суми. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у відповідності до положень п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, а також порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, в обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції відсутності вини у діях страховика щодо прострочення виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик скористався своїм правом передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування (наявність у провадженні Московського районного суду м. Харкова кримінальної справи № 643/11491/17), а тому такий строк розпочався з моменту набрання законної сили постановою Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року у справі № 643/1075/21.

При цьому, зазначає, що виплату страхового відшкодування та виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року у справі № 643/1075/21 здійснено ПрАТ «СК «Юнівес» 28.12.2022 року - на наступний день після отримання постанови Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року у справі № 643/1075/21, а тому прострочення виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування допущено не було.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19.03.2017 року по пр. Ювілейному у м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «Mercedes-Benz Е 420», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок даної ДТП ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких помер.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес» за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров'ю третіх осіб відповідно до полісу АЕ9859226, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди.

12.04.2019 року позивач через представника пред'явив до відповідача вимогу про відшкодування спричиненої шкоди шляхом виплати страхового відшкодування, яка була отримана страховиком 16.04.2019 року.

У зв`язку з невиплатою страховиком страхового відшкодування у строк, встановлений ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з відповідним позовом, рішенням якого від 03.02.2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Юнівес» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року у справі № 643/1075/21 скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.02.2022 року. Ухвалено нове судове рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Юнівес» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Стягнуто з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 19 200 грн. 00 коп. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду, 115 200 грн. 00 коп. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника, витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. (а.с. 13-21).

27.12.2022 року представником позивача було направлено на електронну пошту відповідача заяву про добровільне виконання рішення суду.

28.12.2022 року на виконання рішення суду постанови Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року у справі № 643/1075/21 відповідачем було сплачено на користь позивача кошти у розмірі 134 400 грн. 00 коп. (а.с. 28, 29).

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що відповідач допустив прострочення виплати страхового відшкодування, у зв`язку з чим з нього на користь позивача підлягають до стягнення пеня, три відсотки річних та інфляційні втрати відповідно до положень ст. 625 ЦК України та п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що положення ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 ЦК України).

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Тобто, відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Як вбачається зі змісту постанови Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року по справі № 643/1075/21, судом встановлено, що 19.03.2017 року за фактом ДТП, в якій загинув ОСОБА_3 , внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 за ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Остаточне рішення у межах кримінального провадження судом не прийняте.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що невиплата відповідачем (страховиком) страхового відшкодування мотивована саме відсутністю вироку та/або іншого судового акту у межах кримінального провадження з обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, внаслідок якого загинув ОСОБА_3 - батько позивача.

Тобто, строк для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування страховиком було призупинено до дати набрання рішенням у кримінальній справі законної сили, як це передбачено абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, а тому такий строк розпочався з моменту набрання законної сили постановою Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року у справі № 643/1075/21.

За вказаних обставин, саме з моменту набрання законної сили вищенаведеною постановою про стягнення з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у страховика настане строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, виплату страхового відшкодування та виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року у справі № 643/1075/21 здійснено ПрАТ «СК «Юнівес» 28.12.2022 року - на наступний день після отримання постанови Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року у справі № 643/1075/21, а тому прострочення виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування допущено не було.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню, оскільки відсутній факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, що, як наслідок, виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Зазначені правові висновки узгоджується із висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 22.12.2023 року по справі № 345/3049/22, від 15.08.2023 року у справі № 513/730/21 та від 21.04.2022 року у справі № 447/2222/20.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції у даній справі і постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Крім того, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» - Салівона Віталія Івановича - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних збитків за час прострочення грошового зобов`язання - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: