Номер провадження: 22-ц/813/4478/24
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
27.05.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,
учасники справи:
боржник - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,
на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 05 лютого 2024 року,
за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Таран Віолети Володимирівни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),
У зв`язку з відсутністю офіційних доходів на території України аліменти нараховувались відповідно до ст. 105 СК України.
Скаржник зазначив, що постанова від 12 січня 2022 року про накладення штрафу на його адресу не надходила.
ОСОБА_2 вважає, постанову про накладення штрафу незаконною, розмір розрахованого державним виконавцем штрафу помилковим, оскільки строк за який державним виконавцем розраховувалась заборгованість складає 2 роки, разом з тим, положеннями ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для накладення штрафу визначено наявність заборгованості, яка перевищує суму відповідних платежів за три роки.
Малиновський районний суд міста Одеси ухвалою від 05 лютого 2024 року скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Таран Віолети Володимирівни залишив без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 05 лютого 2024 року, скаргу задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вийшов за межі предмета спору, не встановив обставини справи та доводи викладені у скарзі. Не погоджується з проведеним державним виконавцем розрахунку заборгованості за період, який складає два роки, а також розміром штрафу. Посилається на те, що не відмовлявся від сплати аліментів, наявність заборгованості пов`язана з відсутністю постійного заробітку та тимчасової непрацездатності, про що повідомлявся державний виконавець.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.03.2024 року відкрито провадження у справі та роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.
Державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Таран В.В., Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з доданими документами отримали 03.03.2024 року та 27.02.2024 року відповідно в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з доданими документами отримала 09.04.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження отримав 12.03.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
У судовому засіданні приймав участь представник скаржника, який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
ОСОБА_2 повідомлений у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
Державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Таран В.В., Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судові повістки отримали 13.05.2024 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
Від представника Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу, призначену на 27.05.2024 року за відсутності представника відділу.
27.05.2024 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за відсутності стягувача та її представника, в якій остання також просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Суд першої інстанції вважав, що положення абзацу 3 частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за три роки, тобто зазначена норма містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення. Державним виконавцем вірно застосовано вказану норму до триваючих правовідносин, а саме до прав та обов`язків, що виникли з моменту винесення рішення суду. Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до позивача.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 449 ЦПК України визначено строки для звернення зі скаргою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
Звернувшись зі скаргою на дії державного виконавця та скасування постанови ОСОБА_2 просив поновити строк звернення за скаргою.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2023 року поновлено строк ОСОБА_2 для звернення зі скаргою до суду.
Ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2023 року в частині поновлення ОСОБА_2 строку звернення до суду зі скаргою учасниками процесу не оскаржувалась.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2019 року по справі № 521/10406/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову, а саме з 21 червня 2019 року i до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

21.11.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області із заявою про прийняття на виконання виконавчого листа № 521/10406/19 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Постановою старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 22.11.2019 року відкрито виконавче провадження № 60688707 з примусового виконання виконавчого листа № 521/10406/19, виданого 21.11.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси.

Оскільки скаржник офіційно був непрацевлаштований, про наявність доходів на території України не заявив, аліменти йому нараховувались відповідно до ст. 105 СК України, виходячи із середньомісячної заробітної плати по місцевості для непрацюючих громадян.

Судом першої інстанції встановлено, що заборгованість позивача зі сплати аліментів станом на 12 січня 2022 року за період з січня 2020 року по січень 2022 року становила 81894 грн.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення правовідносин, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що достатньою підставою для винесення державним виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів є встановлення факту наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупній розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, а 50% - за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, яка обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) зазначила, що «положення абзацу третього частини чотирнадцятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за три роки. Тобто зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення. Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови від 19 грудня 2018 року про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу».

Постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції ГТУЮ в Одеській області Таран В.В. від 12.01.2022 року у ВП № 60688707 на боржника ОСОБА_2 накладено штраф на користь держави у розмірі 40947 грн у зв`язку з наявністю заборгованості зі спати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки складає 81987,55 грн.

Постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції ГТУЮ в Одеській області Таран В.В. від 12.06.2023 року у ВП № 60688707 внесено виправлення у постанову про накладення штрафу від 12.01.2022 року, виправлено помилку у процесуальному документі, а саме: замість «штраф на користь держави у розмірі 40947 грн» зазначено «штраф на користь ОСОБА_1 у розмірі 40947 грн».

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця від 21.07.2023 року сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з січня 2020 року по січень 2022 року становить 81894 грн, в тому числі заборгованість яка виникла станом на 01.01.2020 року у розмірі 15029 грн, а сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становить 78685 грн.

Із вказаного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що заборгованість у розмірі 81894 грн, що зумовила застосування до боржника штрафу, утворилася, за період з 22.06.2019 року по 01.02.2022 року, тобто за період як до відкриття виконавчого провадження, так і після.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що ним не оскаржується існуюча заборгованість зі сплати аліментів, при цьому посилається на те, що державним виконавцем не вірно застосовано положення абзацу третього частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» до існуючого періоду заборгованості зі сплати аліментів, оскільки заборгованість зі сплати аліментів у період з січня 2020 року по січень 2022 року складає два роки, а не три року, тим самим здійснено невірне нарахування штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості.

Колегія суддів вважає вказані доводи слушними з огляду на таке.

Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця від 17.02.2022 року, від 16.01.2023 року, від 06.04.2023 року, 21.07.2023 року сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з січня 2020 року по січень 2022 року становить 81894 грн, в тому числі заборгованість яка виникла станом на 01.01.2020 року у розмірі 15029 грн, при цьому із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21.07.2023 року вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 81894 грн утворилась за період з 22.06.2019 року по 01.02.2022 року.

Як зазначалося вище стягувачем виконавчий лист пред`явлено до виконання 21.11.2019 року.

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час винесення державним виконавцем оспорюваної постанови, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Зазначені обставини свідчать про те, що станом на дату винесення, а саме 12 січня 2022 року, старшим державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції ГТУЮ в Одеській області Таран В.В. постанови у ВП № 60688707 про накладення на ОСОБА_2 штрафу, в останнього був наявний сукупний розмір заборгованість зі сплати аліментів за період з 21.11.2019 року по 12.01.2022 року, який складає 2 роки 1 місяць 22 дня.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у разі якщо сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищує суму платежів за три роки.

Проте, державний виконавець виносячи постанову про накладення шарфу від 12.01.2022 року у ВП № 60413125 не врахував зазначені вище обставини, а саме, що з дня пред`явлення стягувачем виконавчого листа до виконання 21.11.2019 року і до винесення державним виконавцем постанови 12.01.2022 року сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів не перевищує суму відповідних платежів за три роки, а складає 2 роки 1 місяць 22 дня.

Отже державним виконавцем не враховані положення ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», та не вірно застосовані положення абзацу третього частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» до існуючого періоду заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, оскільки сукупний розмір заборгованість зі сплати аліментів складає два роки, а не три роки, тим самим здійснено невірне нарахування штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що у державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції ГТУЮ в Одеській області Таран В.В. на час винесення оскаржуваної постанови від 12.01.2022 року були відсутні підстави для застосування до ОСОБА_2 штрафу, передбаченого абзацом третім частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Суд першої інстанції, зазначаючи про те, що відповідачем правомірно винесено постанову від 12 січня 2022 року ВП № 60688707, про стягнення штрафу з боржника на користь стягувача в розмірі 50% в сумі 40947 грн за несплату аліментів, не звернув уваги, що сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів не перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Частиною другою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

За таких обставин, скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Таран Віолети Володимирівни та скасування постанови підлягає задоволенню. Дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Таран Віолети Володимирівни по винесенню постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 від 12 січня 2022 року у ВП № 60688707 є протиправними.Постанова про накладення штрафу від 12 січня 2022 року, винесена державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Таран В.В. у ВП № 60688707 про накладення штрафу на ОСОБА_2 у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 40947 грн, підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 05 лютого 2024 року слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Таран Віолети Володимирівни та скасування постанови задовольнити.

Керуючись, ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 05 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Таран Віолети Володимирівни та скасування постанови задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Таран Віолети Володимирівни по винесенню постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 від 12 січня 2022 року у ВП № 60688707 протиправними.

Скасувати постанову про накладення штрафу від 12 січня 2022 року, винесену державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Таран В.В. у ВП № 60688707 про накладення штрафу на ОСОБА_2 у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 40947 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 травня 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

М.В. Назарова