Справа №731/200/24
Провадження №2/731/108/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2024 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Трохименко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2024 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 17 листопада 2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , на підставі анкети-заяви № 3342269, укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 3 000,00 грн, строк користування кредитом - 30 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом.

ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у сумі 3 000,00 грн.

ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за договором, не здійснила повернення суми позики та процентів, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками, яка станом на 15 березня 2024 року становить 83 797,50 грн, з яких: 3 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 80 797,50 грн - заборгованість за відсотками.

11 лютого 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 11.02.2022, за яким право вимоги до боржників, перелічених у Реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 , перейшло до нового кредитора, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

У свою чергу, 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за яким право вимоги до боржників, перелічених у Реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 , у сумі 83 797,50 грн, перейшло до нового кредитора, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № , від 17 листопада 2023 року у сумі 36 766,00 грн, яка складається з тіла кредиту в сумі 3 000,00 грн та відсотків на дату відступлення права вимоги в сумі 33 766,00 грн, а також 3 028,00 грн сплаченого судового збору.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10 травня 2024 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладався до 07 червня 2024 року.

30 травня 2024 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 77-79), відповідно до якого відповідач визнала позов частково. Вказала, що не заперечує проти укладення договору позики з ТОВ «ІНФІНАНС», а також не ставить під сумнів відступлення прав вимоги позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Так само визнає позовні вимоги за тілом кредиту у сумі 3000 грн. Щодо заборгованості за процентами, наголошує на тому, що строк кредитування, визначений у договорі, становить 30 днів, пролонгація договору не здійснювалась. За таких обставин визнає суму заборгованості за процентами у розмірі 3 150,00 грн, обраховану шляхом множення тіла кредиту на 30 днів строку кредитування та максимальну відсоткову ставку, визначену договором на рівні 3,5 % за день. З іншою частиною заборгованості за відсотками не погоджується, посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений У постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16, де вказано, що проценти нараховуються в межах строку кредитування, після чого кредитодавець має право на стягнення процентів, обрахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з тим, вимог про стягнення таких процентів позивач не заявляв, а, крім того, у період військового стану такі проценти не нараховуються. Щодо витрат на правничу допомогу вказала, що їх розмір завищений, та просила стягнути з неї 1 000,00 грн таких витрат.

07 червня 2024 року від представника позивача Сердійчука О.Л. надійшла відповідь на відзив відповідача (а.с. 83-89), у якій просять задовольнити позов у повному обсязі з тих підстав, що строк дії договору, узгоджений сторонами, становить 3 роки, а тому обмеження періоду нарахування процентів 30 днями (визначений договором строк користування кредитом) є безпідставним. Крім того, просять врахувати, що відсоткова ставка 3,5% за день користування кредитом визначену у договору на період, який розпочинається після закінчення 30-денного строку користування кредитом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказав, що просить розглядати справу без його участі (а.с. 3-5).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала відзив на позовну заяву (а.с. 77-79), у якому просила розглянути справу за її відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 листопада 2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник), на підставі анкети-заяви № 3342269, укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 (а.с. 6, 7, 8, 9-22).

Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що договір позики № /1 укладено шляхом підписання позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора 2z3q1r, надісланого їй на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 22, зворот).

Факт укладення вказаного договору відповідач не оспорює.

Згідно з договором розмір кредиту становить 3 000,00 грн, строк користування кредитом - 30 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка за один день користування кредитом, яка застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації - 1,75%, максимальна відсоткова ставка за один день користування кредитом, яка застосовується за умови неналежного виконання умов договору - 3,5% (а.с. 7, 8).

Квитанцією № 72646901 від 17 листопада 2020 року підтверджується перерахування кредитних коштів у сумі 3 000,00 грн на картку ОСОБА_1 НОМЕР_2 (а.с. 23).

Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами програми «Money BOOM Loyal» містять розділ 7 «Порядок зміни/продовження строку дії Фінансового кредиту. Порядок зміни та припинення дії договору», який визначає порядок пролонгації договору позики (а.с. 9-22).

Так, відповідно до п. 7.1. розділу 7 Правил первинний строк користування кредитом в рамках фінансового кредиту, встановлений сторонами у відповідному договорі фінансового кредиту, може бути пролонгований на строк, що відповідає кількості днів, на яку було первинно видано кредит та який вказаний при оформленні відносин між сторонами в договорі. «7.2. Пролонгація кредиту здійснюється в разі дотримання таких передумов: 7.2.1. На момент подовження строку поточного кредиту строк дії договору фінансового кредиту не закінчився. 7.2.2. Позичальником повністю сплачено нараховані проценти (у разі відповідної вимоги товариства - неустойки та штрафних санкцій) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту. 7.3. Пролонгація кредиту здійснюється виключно за умови попередньої оплати нарахованих процентів за користування кредитом (у разі наявності) за фактичну кількість днів користування кредитом.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач не погашала ніякої заборгованості за кредитним договором, ні за основним боргом, ні за процентами, то пролонгація договору не здійснювалася.

Відповідно до договору факторингу № 11-02/22 від 11 липня 2022 року, укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», первісний кредитор (ІНФІНАНС») відступив новому кредитору (ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») права вимоги, зазначені у Реєстрі боржників (а.с. 27-29). Сплата ціни договору підтверджується копією платіжного доручення № 330110004 від 11 лютого 2022 року (а.с. 29).

11 лютого 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було підписано Реєстр боржників, згідно з яким право вимоги за договором позики № від 17 листопада 2020 року перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с. 33).

10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за яким право вимоги до боржників, перелічених у Реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 , у сумі 83 797,50 грн, перейшло до нового кредитора, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (а.с. 34-36, 39).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

За змістом глави 71 ЦК України «Позика. Кредит. Банківський вклад» кредит є різновидом позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином судом установлено, що посилання на обставини укладення 26 січня 2023 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 договору позики в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договір підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора 2z3q1r, відправленого їй на номер телефону НОМЕР_1 .

Із розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 84 від 17 листопада 2020 року, виконаного позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», вбачається, що заборгованість за тілом кредиту станом на 15 березня 2024 року становить 3 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 80 797,50 грн (а.с. 26).

При цьому з попередній розрахунків, виконаних ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», вбачається, що відсотки нараховані ТОВ «ІНФІНАНС» за 451 день у сумі 45 832,50 грн (а.с. 24), а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» - за 333 дні у сумі 34 965,00 грн (а.с. 25). Погашення заборгованості за тілом кредиту або за відсотками відповідач не здійснювала.

Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правого висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після впливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У своєму правовому висновку, викладеного у постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16, Велика Палата Верховного Суду уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав».

При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.

Строк позики узгоджений сторонами у договорі та становить 30 днів, пролонгація не здійснювалася.

Враховуючи наведені правові висновки, обставини справи та зважаючи на відповідні доводи відповідача, суд доходить висновку, що передбачені договором позики проценти слід нараховувати і стягувати з відповідача ОСОБА_1 в межах строку кредитування, тобто за 30 днів, з 17 листопада 2020 року до 16 грудня 2020 року, використовуючи проценту ставку у розмірі 3,5 % за кожен день користування кредитом, яка передбачена за умови неналежного виконання умов договору.

За підрахунками суду заборгованість відповідача за відсотками, нарахованими на суму позики, становить 3 150,00 грн (3 000,00 х 3,5% х 30 днів).

Заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 3 000,00 грн.

Отже, сума заборгованості за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 6 150,00 грн (3 000,00 + 3 150,00).

За таких обставин, оскільки відповідач допустила порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та повного виконання договору не надала, що має наслідком наявність заборгованості за договором, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 6 150,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 3 028,00 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 506,58 грн (16,73%).

Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13 000,00 грн, на підтвердження яких подав: копію договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року, укладеного з АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 50-51), прас-лист з вартістю юридичних послуг (а.с. 52), копію квитанції про сплату за надання правової допомоги за договором № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року (а.с. 53), заявку на надання юридичної допомоги № 1396 від 07 лютого 2024 року, де перелічено види наданих послуг та вказано їх вартість (надання усної консультації з вивченням документів: 2 години, вартість 1 години - 1 000,00 грн, ціна - 4 000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду: 3 години, вартість 1 години - 3 000,00 грн, ціна - 9 000,00 грн); витяг з Акта №2 про надання юридичної допомоги від 13 лютого 2024 року, де зазначено вид та вартість юридичних послуг, наданих позивачеві за позовом до ОСОБА_1 (а.с. 55).

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа №922/445/19), відповідно до якого витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що витрати на правничу допомогу, які просить стягнути позивач, не відповідають критеріям реальності та розумності, їх розмір є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, обсягом наданих послуг та витраченим часом.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (додаткова постанова КГС ВС від 30 серпня 2023 року № 911/3586/21).

Суд зважає на те, що позовна заява стосується спору з невеликою ціною позову та невеликим рівнем складності. За таких обставин суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн за усну консультацію та складання позовної заяви є завищеною та не відповідає критерію розумності. При цьому, на думку суду, критерію розумності відповідає сума витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної правової роботи, співмірність судових витрат із ціною позову та складністю справи, урахувавши надані стороною відповідача заперечення, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 1 003,80 грн (6 000,00 х 16,73%).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 141, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, б. 3, офіс 306) заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № /1 від 17 листопада 2020 року, укладеним з ТОВ «ІНФІНАНС», станом на 15 березня 2024 року, в сумі 6 150 (шість тисяч сто п`ятдесят) гривень, судовий збір у сумі 506 (п`ятсот шість) гривень 58 копійок та 1 003 (одну тисячу три) гривні 80 копійок витрат на правничу допомогу, а всього стягнути 7 660 (сім тисяч шістсот шістдесят) гривень 38 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко