Миколаївський апеляційний суд
Справа №468/3004/23
Провадження № 22-ц/812/1377/24
У Х В А Л А

04 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Яворської Ж.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2024 року, ухвалене у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2024 року задоволено вищевказаний позов.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Експрес Страхування» частину суми виплаченого страхового відшкодування, в розмірі 214441,21 грн та витрати по сплаті судового збору, в розмірі 3216,62 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, одночасно звернувся із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на подання цієї апеляційної скарги.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09 серпня 2024 року витребувано із суду першої інстанції матеріали цивільної справи №468/3004/23.

Наступною ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 19 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2024 року залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків, а саме для надання заяви про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням поважних причин такого пропуску з 11 липня 2024 року по 05 серпня 2024 року

На виконання вищезазначеної ухвали Миколаївського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення пропущеного процесуального строку на подання цієї апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви суд приходить до наступного висновку.

За приписами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

За приписами ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України.

В силу ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли ЦПК України встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що 10 травня 2024 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області ухвалено оскаржуване рішення та 20 травня 2024 року складено його повний текст.

Згідно рекомендованого повідомлення, копію рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 отримав 01 червня 2024 року (т.1а.с.35).

Вперше з апеляційною скаргою відповідач звернувся до Миколаївського апеляційного суду 29 червня 2024 року, яку ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 03 липня 2024 року було повернуто, у зв`язку з відсутністю підпису в апеляційній скарзі.

Згідно програмного комплексу Д-3, копію ухвали Миколаївського апеляційного суду від 03 липня 2024 року ОСОБА_1 отримав 11 липня 2024 року.

Відповідно до поштового конверту, 05 серпня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2024 року.

Мотивуючи заяву про поновлення строку ОСОБА_1 вказує, що неможливість подання апеляційної скарги з 11 липня 2024 року по 05 серпня 2024 року є необхідність відвідування ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою оновлення даних, збирання пакету документів для підтвердження права на відстрочку від мобілізації на період дії воєнного стану.

Також, звертає увагу, що повторне подання ним апеляційної скарги відбулось із дотриманням розумних строків.

Разом з тим, із наданих ОСОБА_1 копії заяви на відстрочку та копії повістки №1443-Б/з вбачається, що вони датовані 14 серпня 2024 року, тобто після повторного подання ОСОБА_1 апеляційної скарги та не можуть беззаперечно свідчити про неможливість подання ОСОБА_1 апеляційної скарги у період з 11 липня 2024 року по 05 серпня 2024 року.

Щодо посилання відповідача про повторне подання апеляційної скарги із дотриманням розумних строків то суд зазначає наступне.

У пункті 3 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» роз`яснено, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Крім того, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отож, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що після повернення апеляційної скарги поштовим оператором «Укрпошта» на адресу апелянта 11 липня 2024 року, він не був позбавлений можливості на наступний день повторно подати апеляційну скаргу, враховуючи те, що підставою для її повернення було лише відсутність підпису та вказане не потребувало значного часу ля її подання.

Відповідно до частин 3, 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, апелянт як суб`єкт звернення до суду, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з ненаданням доказів в обґрунтування порушення його прав за результатом розгляду спору. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі №522/3541/15 дійшов правового висновку про те, що «згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Аналіз змісту частини 2 статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Виходячи із фактичних обставин справи та досліджених матеріалів, апеляційний суд вважає, що вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними, оскільки наведені причини не свідчать про існування об`єктивних та непереборних труднощів для повторного подання апеляційної скарги на наступний день після її повернення апелянта.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перетяка та Шереметьев проти України" від 21 грудня 2010 року).

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини

Згідно з ч. 3,4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху, також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Наведенні ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2024 року визнати неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2024 року - залишити без руху.

Надати особі, яка подала апеляційну скаргу строк, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання нею копії даної ухвали для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків, а саме:

заяву про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин такого пропуску та надати докази на підтвердження таких.

Роз`яснити, що у випадку не виконання у встановлений строк цієї ухвали будуть застосовані наслідки передбачені ЦПК України.

Інформацію щодо справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою сторінки Миколаївського апеляційного суду: https:// mka.court.gov.ua.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Ж.М. Яворська