Справа №705/1053/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року Уманський міськрайонним суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Піньковського Р.В.

при секретарі Моросліп А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в обґрунтування зазначивши наступне.

На початку грудня 2016 року вона познайомилася зі ОСОБА_3 . У них склалися гарні стосунки і згодом вони вирішили проживати разом.

З жовтня 2017 року і по 30 грудня 2019 року вони проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, проявляючи турботу один за одним, вели спільне господарство та ділили спільний побут за адресою: АДРЕСА_1 .

10.05.2019 вони придбали квартиру АДРЕСА_2 . Квартира була в занедбаному стані, тому вони розпочали там ремонт та запланували, що після завершення ремонтних робіт вони одружаться і переїдуть туди проживати. Обоє працювали та багато роботи робили власними силами. Коли покійний від`їздив на роботу, вона сама робила все, що необхідно було по ремонту та їх сімейних потреб. Після завершення ремонту, частину меблів вони купували за спільні кошти, іншу частину купила її мати.

31.12.2019 вони уклали шлюб, у якому народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, його поховання та всі пов`язані з цим витрати були проведені нею та частково відповідачем.

Крім доданих письмових доказів, вказані обставини можуть підтвердити свідки.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , яка не була заповідана.

Вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але крім неї та їх сина, заяву про прийняття спадщини після смерті її чоловіка подав також і його батько, який претендує на 1/3 частку вищевказаної квартири. Оскільки ця квартира була придбана в цивільному шлюбі та спільними зусиллями робився ремонт у цій квартирі, за спільні кошти купували меблі та все необхідне у квартиру, стало питання про визнання факту проживання однією чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Просить суд встановити факт її, ОСОБА_1 , проживання зі ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в провінції Чонбурі, однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 14 жовтня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідачем ОСОБА_2 до суду направлено відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне.

В підтвердження позовних вимог, позивач додає письмові пояснення свідків, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , копію свідоцтва про шлюб та копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 та фото. Вважає, що ці докази не підтверджують факт проживання позивача зі ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу у період з 14.10.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_3. Так, обов`язковою умовою підтвердження факту спільного проживання є ведення ними спільного побуту, господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків.

Позивач вказує, що в період з жовтня 2017 року по 30 грудня 2019 року вона проживала разом з покійним ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, проявляючи турботу один за одним, вели спільне господарство та ділили спільний побут за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане не відповідає дійсності, так як покійний ОСОБА_3 у вказаний період проживав разом зі своїм хворим батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , за яким здійснював догляд, піклувався про нього та вів з ним спільне господарство, що підтверджується як довідкою ЖБК, так і поясненнями свідків.

Аналізуючи докази, надані позивачем, зрозуміло, що їх син народився через 18 місяців після кінцевої дати, а саме після ІНФОРМАЦІЯ_3, яку позивач зазначає, як період спільного проживання як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, тобто це свідоцтво не може бути підтвердження факту спільного проживання чоловіка жінки без реєстрації шлюбу.

У наданих письмових поясненнях свідків також відсутні будь які відомості, які б підтвердили такий факт. Фото позивача зі ОСОБА_3 , також на думку відповідача та його представника, не доводять факт спільного проживання позивача з покійним, їх зв`язок спільним побутом та наявність спільних прав і обов`язків.

У позові зазначено про те, що разом з покійним вони 10.05.2019 придбали спірну квартиру, у якій розпочали ремонт, але не надає жодних доказів, що ця квартира була придбана та ремонт у ній робився за спільні кошти. А ОСОБА_6 , який і проводив ремонт у квартирі, зазначає, що і кошти на будівельні матеріали, і за виконані роботи йому платив покійний ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , позивач же до ремонту не мала ніякого відношення.

Крім того, колишня власник квартири ОСОБА_7 зазначає, що квартиру придбав ОСОБА_3 за власні кошти, ніхто з членів його сім`ї участі у підготовці цієї угоди не приймав та не був присутнім при її укладенні, а також кошти їх кошти до придбання квартири не залучались.

Також вказує, що документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази), у додатках до позовної заяви відсутні.

Інших належних та допустимих доказів для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, додатки до позовної заяви не містять.

У зв`язку з цим просять суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 направила на адресу суду відповідь на відзив та просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Вказує про те, що відповідач у відзиві зазначає, що її покійний чоловік - його син ОСОБА_3 з жовтня 2017 року по 30 грудня 2019 року проживав разом з ним, вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет, що не відповідає дійсності.

Дійсно, покійний чоловік час від часу працював за кордоном, але проживав, вів спільне господарство та спільний бюджет з нею, а не з відповідачем і доказом цього факту є сплата нею комунальних послуг за придбану квартиру АДРЕСА_2 , поповнення нею його телефону, зарахування його заробітної плати на її валютний рахунок, проведення ремонтних робіт у квартирі та весь її особистий контакт з працівником, який проводив ремонтні роботи у квартирі (доказом чого є скріншот переписки з цією особою, яку вона має надати), письмові свідчення свідків в сукупності доводять той факт, що вона ОСОБА_1 проживала зі ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в провінції Чонбурі, однією сім`єю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу та разом з покійним вели спільне господарство, ділили побут та мали спільний бюджет з жовтня 2017 року по 30 грудня 2019 року. Відповідачу по справі, її покійний чоловік допомагав, як своєму рідному батькові, але однозначно не проживав разом з ним, не ділив з ним побут та не мав спільного бюджету.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 направили до суду заперечення на відповідь на відзив і зазначають, що на думку позивача підтвердженням її спільного проживання зі ОСОБА_3 є сплата ОСОБА_9 комунальних послуг за придбану квартиру АДРЕСА_2 , поповнення нею мобільного телефону ОСОБА_3 , зарахування його зарплати на її рахунок, проведення ремонтних робіт у квартирі та її особистий контакт з працівником, який їх проводив. Додані ж до матеріалів справи докази: скріншот з телефону взагалі не несе будь якої інформації щодо проживання позивача з покійним однією сім`єю; квитанції Приватбанку від квітня та вересня 2019 року, у яких відправником зазначений ОСОБА_3 , а одержувачем ТОВ «Черкасиенергозбут»; у копіях роздруківок руху коштів по банківських рахунках відсутня інформація про поповнення рахунку мобільного телефону ОСОБА_3 . У доданих копіях роздруківок руху коштів по рахунку Приватбанку про отримання валютних переказів ОСОБА_1 відсутні данні, що відправником є ОСОБА_3 і ці перекази є зарахуванням його зарплати. Тобто, усі додані позивачем письмові докази до відповіді на відзив не є підтвердженням факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка позивача з померлим ОСОБА_3 за період з 14.10.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому просять відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та обставини, викладені у позові. Пояснила, що її довірителька та померлий ОСОБА_3 з вересня 2017 року і до одруження проживали разом у матері позивача, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. У цей час ними було придбано квартиру, у якій вони мали намір проживати подружжям. Позивач займалася підготовкою квартири до проживання, ремонтом, оплатою комунальних послуг тощо, оскільки її чоловік періодично працював за кордоном. Саме за їх власні спільні кошти та фізичні зусилля у квартирі робився ремонт, купувалися меблі, позивач спілкувалася з майстром, який робив ремонт. Оскільки після смерті чоловіка позивача відкрилася спадщина в тому числі і на спірну квартиру, а відповідач претендує на 1/3 цієї квартири, в той час, як ця квартира є спільним майном подружжя, і виникла необхідність у зверненні до суду з цим позовом. Вважає, що показами свідків та письмовими доказами по справі доведено факт спільного проживання позивача по справі ОСОБА_1 з покійним ОСОБА_3 , як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з 14 жовтня 2017 року і по 30 грудня 2019 року, тому просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що його син до одруження з позивачем у справі, проживав разом з ним, вони вели спільне господарство, син здійснював за ним догляд коли він хворів. Коли син купив квартиру, він почав її ремонтувати. Всі кошти, пов`язані з купівлею та ремонтом квартири, належали його сину і позивач не мала жодного відношення до цієї квартири. Про те, що якісь кошти на ремонт квартири давала позивач, йому не відомо. Син працював за кордоном вахтовим методом і коли виїжджав на роботуісяців, ремонтом займався саме він, спілкувався з майстрами, контролював проведення робіт, особисто передавав кошти на оплату послуг. З позивачем син зустрічався до одруження, але спільно вони не проживали, син проживав з ним, а майбутня невістка у себе вдома, тому заперечує проти задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважає, що надані позивачем докази не підтверджують факту її проживання з померлим до реєстрації шлюбу. Зазначив, що померлий до одруження проживав разом зі своїм батьком, його довірителем, і вони вели спільне господарство. Син доглядав за батьком, який хворів. Квартиру син відповідача купував за власні кошти і при укладенні договору було зазначено про те, що покупець не перебуває ні у шлюбі, ні у цивільних стосунках. Ремонтом квартири займалися батько з сином, спілкувалися з робітником, який проводив ремонтні роботи, передавали йому гроші за виконані роботи. Коли син працював за кордоном, ОСОБА_2 одноособово займався питаннями, пов`язаними з проведенням ремонтних робіт у придбаній квартирі сина. У зв`язку з тим, що позивачем не доведено факт спільного проживання до реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_3 , ведення з ним спільного господарства, наявність спільних обов`язків та побуту, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що перебував у дружніх стосунках з померлим та його дружиною, позивачем по справі, ОСОБА_1 . Померлий та ОСОБА_1 зустрічалися з 2017 року. ОСОБА_12 з ОСОБА_13 до весілля проживали у матері ОСОБА_14 в районі районної лікарні в м. Умані. Двічі він був у них в гостях, часто вони зустрічалися в місті. Від ОСОБА_15 восени 2019 року дізнався, що він купив квартиру, у якій робить ремонт найнятий працівник. У 2020 році він уже приходив в гості до ОСОБА_15 з ОСОБА_13 у нову квартиру.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачем по справі з 2010 року, оскільки проживає з нею по сусідству. З покійним ОСОБА_15 була знайома з 2017 року, з того часу часто бачила його з позивачкою ОСОБА_13 разом біля будинку за місцем її проживання, де ОСОБА_17 жила з мамою. Вони разом гуляли у дворі, бачила, що вони виходили із квартири матері ОСОБА_18 . Від позивача дізналася, що вони купили квартиру, у якій роблять ремонт, і ОСОБА_19 радилась з нею з цього приводу. Бачила, як ОСОБА_12 з ОСОБА_20 заносили телевізор у квартиру матері ОСОБА_14 та говорили, що купили цей телевізор для нової квартири і після закінчення ремонту його заберуть у придбану квартиру. Також бачила, що ОСОБА_19 з ОСОБА_15 ще деякий час жили в квартирі матері позивачки і після весілля, так як ремонт у новій квартирі ще не був закінчений.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем не знайома, знає відповідача з народження, так як проживає з ним по сусідству. Син відповідача ОСОБА_12 проживав разом з батьком та говорив якось в розмові, що збирає гроші на квартиру, а коли купив квартиру, то розказував, що робить у придбаній квартирі ремонт. За яких обставин ОСОБА_12 придбав квартиру вона не знає. З ОСОБА_15 постійно спілкувалася до 2020 року, знає, що він ходив в плавання приблизно на 6 місяців, а потім, коли повертався, жив разом з батьком протягом інших кількох місяців. Про те, що ОСОБА_12 одружився дізналася від нього вже після весілля, однак де ОСОБА_12 проживав з дружиною після весілля не знає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що позивача не знає, а з відповідачем познайомилася коли продавала квартиру його сину ОСОБА_15 . Останній разом з батьком оглядали квартиру, а при оформленні договору купівлі-продажу квартири в травні 2019 року у нотаріуса ОСОБА_12 був разом зі своїм братом, і кошти за квартиру вносили на її рахунок вони удвох. Нотаріусу ОСОБА_12 казав, що неодружений, а кошти заробив у плаванні. Про особисте життя ОСОБА_15 їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що за проханням ОСОБА_23 протягом червня-листопада 2019 року робив ремонт у квартирі останнього по АДРЕСА_4 на 6 поверсі. ОСОБА_12 йому казав, що сам купив квартиру. При проведенні ремонту квартири контактував разом з ОСОБА_15 та його батьком - відповідачем по справі, коли ОСОБА_12 їздив на роботу. Квартиру підготував під ключ, також коли закінчив ремонтні роботи, квартира була повністю готова для проживання, в квартирі були всі меблі, двері. Позивач лише кілька разів в період ремонту приходила разом з ОСОБА_15 у квартиру. Коли ОСОБА_15 не було, зв`язок з ним він підтримував у месенджері. Щоб з позивачем обговорювали ремонт не пам`ятає, але батько ОСОБА_15 часто приходив на квартиру. Кошти за роботу приходили на його карту з карти ОСОБА_15 .

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Поняття «проживання однією сім`єю» та «член сім`ї» не є тотожними.

Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи ОСОБА_24 зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям.

Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Слід зазначити, що факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно ст. 1264 ЦК України, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєструвала шлюб 31 грудня 2019 року зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис про шлюб № 927, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Уманського міськрайонного відділу управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) актовий запис про народження № 375.

Згідно свідоцтва про смерть, із його належним перекладом, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Позивачем ОСОБА_1 у позові ставиться питання про визнання факту спільного проживання з померлим чоловіком ОСОБА_3 з 14 жовтня 2017 року і до реєстрації шлюбних стосунків, а саме до 30 грудня 2019 року, оскільки після відкриття спадщини, відповідач - батько померлого ОСОБА_2 , претендує на 1/3 спадкового майна, в тому числі квартири, яка була придбана до укладення шлюбу, але у період її спільного проживання зі ОСОБА_3 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Позивач зазначає про те, що вказана квартира є спільним сумісним майном подружжя, так як вона була придбана в період їх спільного проживання та за спільні з чоловіком кошти та вони спільними зусиллями робили ремонт у квартирі, щоб проживати в ній після одруження.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 додає копію трудової книжки, серії НОМЕР_3 від 07.07.2014, згідно якої вона дійсно у період з 14.10.2017 до ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно була працевлаштована, що підтверджує факт отримання нею заробітної плати, але на думку суду, вказаний доказ не може бути підтвердженням факту спільного проживання зі ОСОБА_3 до укладення шлюбу та ведення з останнім спільного господарства.

Також позивач додає копії письмових пояснень ряду свідків, які не з`явилися в судове засідання, а тому не були допитані та приведені до присяги, у зв`язку з цим такі письмові свідчення не є належними та допустимими доказами.

Як підтвердження спільного проживання та ведення спільного господарства, позивач також додає страховий сертифікат до туристичного ваучеру, на її ім`я та на ім`я ОСОБА_26 , на період відпочинку з 13.05.2018 по 18.05.2018 у ОСОБА_27 та декілька фотографій із зображенням разом ОСОБА_26 з нею, ОСОБА_1 .

Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що інформація, яку вони несуть також не може бути підтвердженням позовних вимог та не може їх вважати належними та допустимими доказами, оскільки туристичний відпочинок протягом шести днів двох осіб, а також їх спільні фото з відпочинку у м. Львові, в Єгипті та інших місцях, з урахуванням, що незрозуміло, в який період зазначені фото зроблені, не свідчать, на думку суду, про спільне проживання позивачки з померлим, ведення ними спільного господарства, спільні витрати, купівлю та ін., та не можуть вказувати на те, що в даному випадку між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю, а тому суд розцінює ці докази лише як підтвердження дійсного знайомства та проведення певного часу разом без підтвердження наявності спільного побуту та спільного проживання, взаємних обов`язків тощо. Зазначені фото не несуть інформації про родинний зв`язок з різними поколіннями чоловіка та дружини, спільні родинні свята, а лише фіксують, як зазначено вище, певні часи спільно проведені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Надані позивачем скріншоти переписки у мобільному додатку «messenger» є незрозумілими, оскільки невідомо між ким відбувалася така переписка, що підтверджує така переписка, а також враховуючи покази в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , який зазначив, що питання, пов`язані з виконанням ним ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_5 , вирішувалися між ним та замовником ОСОБА_28 , а також його батьком відповідачем ОСОБА_2 .

Надані позивачем виписки із банківських рахунків ПАТ КБ «Приватбанк» щодо грошових операцій підтверджують, що за період з червня 2019 року на рахунок ОСОБА_1 з фірми «Atlantic Marine and Aviation LLP TA» надходили грошові перекази, цільове призначення та дійсний відправник яких невідомі. Крім цього, слід відзначити, що дані обставини відбувались вже задовго після придбання ОСОБА_3 квартири. Також надані позивачем квитанції про сплату комунальних послуг за електроенергію по квартирі АДРЕСА_2 , підтверджують, що саме ОСОБА_3 в травні та жовтні 2019 року здійснювалися такі платежі; виписка з карткового рахунку НОМЕР_4 та з карткового рахунку НОМЕР_5 , відображає рух коштів, в тому числі і поповнення мобільного телефону НОМЕР_6 , але власник таких рахунків та власник вищевказаного номеру мобільного телефону, невідомі.

Згідно ж з наданими відповідачем доказами, а саме довідкою, виданою головою житлово-будівельного кооперативу № 20, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в період з 15 грудня 2014 року по 10 травня 2019 року ОСОБА_2 проживав разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який здійснював за ним (батьком) догляд, піклувався про нього та вів спільне господарство.

Крім того, у відповідності до договору купівлі-продажу, укладеного 10 травня 2019 року, посвідченого Імбері Я.С., приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 901, ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , купив квартиру АДРЕСА_2 . У відповідності до п. 4.4. цього договору покупець, довів до відома усіх кого це стосується та стверджує, що на момент укладання цього договору у зареєстрованому шлюбі не перебуває. Також інформації про те, що покупець, тобто ОСОБА_3 на момент укладання вказаного договору купівлі-продажу квартири, перебував у інших (незареєстрованих) сімейних чи подружніх стосунках, договір купівлі-продажу не містить.

В постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року (справа №204/6931/20) зазначено, що факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц).

Відповідно до ст. ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає не доведеним факт спільного проживання та ведення позивачем та померлим спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, придбання квартири за спільні кошти, проведення ремонтних робіт у цій квартирі за спільні кошти позивача з померлим, оскільки встановлені обставини справи та ті підстави, на які позивач посилається у позові не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, суд залишає витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, за позивачем. Відповідачем питання щодо стягнення судових витрат не ставилося.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 293, 315, 316, 319, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 16.02.2024 року.

Суддя: Р. В. Піньковський