Справа №949/2598/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 , адвокат Богельський І.В. звернувся до суду та просить встановити факт належності ОСОБА_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 06 лютого 1987 року.

Заяву обгрунтовує тим, що вона 06 лютого 1987 року розпочала свою трудову діяльність в Дубровицькій районній лікарні Рівненської області. Однак при заповненні російською мовою її трудової книжки, на її титульній сторінці, невірно вказано її прізвище, а саме зазначено « ОСОБА_3 ».

18 липня 1991 року заявник уклала шлюб та змінила дошлюбне прізвище на « ОСОБА_4 ». Проте інформацію про зміну прізвища, в її трудову книжку, з невідомих для неї причин, внесено не було. Лише після розірвання шлюбу 28 серпня 2023 року, на підставі ID-картки № НОМЕР_2 від 03 серпня 2023 року в її трудову книжку було внесено інформацію про зміну її прізвища.

Після досягнення пенсійного віку, 09 жовтня 2023 року заявниця звернулась із заявою про призначення пенсії до Дубровицького сектору обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, де надала необхідні документи, в тому числі, свою трудову книжку. За результатами розгляду поданих нею документів, рішенням пенсійного фонду від 16 жовтня 2023 року їй було відмовлено в призначенні пенсії. Однією із підстав для такої відмови слугувало те, що до страхового стажу не зараховано усі період роботи, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 06 лютого 1987 року, оскільки після зміни прізвища, на титульній сторінці трудової книжки не виправлено прізвище з « ОСОБА_3 » (рос. мовою) на ОСОБА_4 (рос. мовою) і не надано документи про зміну прізвища з " ОСОБА_3 " на « ОСОБА_4 ». Для внесення відповідного запису, заявниця звернулась до КНП «Дубровицька міська лікарня» Дубровицької міської ради, однак, внести відповідні дані до трудової книжки немає можливості, у зв`язку з відсутністю свідоцтва про укладення шлюбу. Встановлення факту належності трудової книжки має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення.

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали та просили її задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.43).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили факт належності ОСОБА_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 06 лютого 1987 року. Зазначений факт їм відомий, оскільки вони працювали разом із заявницею. Також їм відомо, що при заповненні її трудової книжки, було допущено помилку у написанні прізвища заявника, яке зазначено « ОСОБА_3 », тоді, як її дівоче прізвище було « ОСОБА_3 ».

Суд, заслухавши заявника, її представника та свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України.

Як передбачено ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

З копії свідоцтва про народження заявниці серії НОМЕР_3 від 16 липня 1969 року встановлено, що її прізвище ім`я та по батькові зазначено « ОСОБА_7 » (а.с.8).

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 06 лютого 1987 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника записано російською мовою « ОСОБА_8 » (а.с.14-20).

18 липня 1991 року заявник уклала шлюб із ОСОБА_9 , після чого, її дошлюбне прізвище було змінено із « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 15 серпня 2023 року (а.с.11).

Проте після укладення шлюбу, інформацію про зміну прізвища до трудової книжки заявниці внесено не було, а запис про зміну її прізвища імені та по батькові зроблено лише 28 серпня 2023 року на підставі ID-картки № НОМЕР_2 від 03 серпня 2023 року, про свідчить відповідний запис у її трудовій книжці (а.с.14).

В матеріалах справи міститься копія ID-картки № НОМЕР_2 від 03 серпня 2023 року, орган, що видав 5617, копія картки платника податків № НОМЕР_4 та Витяг з реєстру територіальної громади №2023/006321265 від 14 серпня 2023 року з яких вбачається, що вони були видані ОСОБА_1 (а.с.6,7, 9).

Як зазначає заявник, 09 жовтня 2023 року у зв`язку з досягненням пенсійного віку та з метою оформлення пенсії, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вона звернулася до Дубровицького сектору обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та надала необхідні документи.

Проте рішенням відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області від 16 жовтня 2023 року за № 30, заявниці було відмовлено в призначенні пенсії, де однією із підстав для такої відмови слугувало те, що до страхового стажу не зараховано усі період роботи, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 06 лютого 1987 року, оскільки після зміни прізвища, на титульній сторінці трудової книжки не виправлено прізвище з « ОСОБА_3 » (рос. мовою) на ОСОБА_4 (рос. мовою) і не надано документи про зміну прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (а.с.10).

Як вбачається із довідки №1497/01-16/23 від 07 грудня 2023 року виданої КНП «Дубровицька міська лікарня» Дубровицької міської ради, Дубровицьку ЦРЛ було перейменовано на КНП «Дубровицька міська лікарня» Дубровицької міської ради (а.с.12).

Для внесення даних про зміну прізвища на титульну сторінку своєї трудової книжки, заявниця звернулась до КНП «Дубровицька міська лікарня» Дубровицької міської ради. Проте, як вбачається із довідки №1497/01-16/23 від 07 грудня 2023 року, виданої КНП «Дубровицька міська лікарня» Дубровицької міської ради, внести відповідні дані до трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 06 лютого 1987 року немає можливості, у зв`язку з відсутністю свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.13).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Встановлення факту належності документів для заявниці має юридичне значення, оскільки породжує для неї юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих та майнових прав заявника, що має юридичне значення для послідуючого призначення та отримання пенсії.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 26 Порядку визначено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до наданої заявником трудової книжки вбачається, що після укладення 18 липня 1991 року шлюбу, на першій сторінці її трудової книжки відсутні відомості про зміну прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », а також не надано свідоцтва про укладення шлюбу, що зумовило необхідність її звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи, зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період її роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Заявниця не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При таких обставинах, судом встановлено, що заявницею доведено та не викликає сумніву факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 06 лютого 1987 року.

Приймаючи до уваги те, що заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності вказаного документу, суд приходить до висновку, що надані заявницею докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, п. 6 ч.1 ст. 256, 259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 06 лютого 1987 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , ID-картка № НОМЕР_2 від 03 серпня 2023 року, орган, що видав 5617.

Заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вул. Борисенка Олександра, 7, м.Рівне, .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Рівненської області Оборонова І.В.