УХВАЛА

10 травня 2024 року м. Кропивницький

справа № 385/1763/23

провадження № 22-ц/4809/846/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А. М., Дуковський О. Л.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено; визнано неправомірними дії Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо проведення зняття 29 травня 2023 року о 21 год 20 хв та о 21 год 21 хв з карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 кредитних коштів на загальну суму 20800,00 грн та зобов`язано відповідача повернути на картковий рахунок позивачки грошові кошти в сумі 20800,00 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просив поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування заявленого клопотання вказував, що 29 лютого 2024 року Кропивницьким апеляційним судом винесено ухвалу, якою апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2023 року повернуто скаржнику, у зв`язку з неусуненням у встановлений судом строк недоліків апеляційної скарги. Зазначав,що банком ухвалу суду апеляційної інстанції від 06 лютого 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху було отримано 08 лютого 2024 року та цього ж дня здійснено доплату судового збору у розмірі 536,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 08 лютого 2024року. Однак, докази усунення недоліків апеляційної скарги було помилково скеровано до суду першої інстанції. Оскільки відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, та враховуючи усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2023 року.

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року з підстав, що у ній зазначені, апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишено без руху; запропоновано скаржнику у встановлений в ухвалі строк надати до суду апеляційної інстанції обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також докази на підтвердження відповідних доводів.

У межах встановленого строку скаржником подано до апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якій зазначає, що вперше апеляційна скарга була подана до суду апеляційної інстанції у строк, встановлений ч. 1 ст. 354 ЦПК України. Ухвалу про повернення апеляційної скарги від 29 лютого 2024 року отримано банком 08 березня 2024 року, що підтверджується конвертом та перевіркою трекінгу Укрпошти. Після з`ясування обставин, пов`язаних з поверненням скарги, скаржником у найкоротший термін повторно подано її до апеляційного суду.

Апеляційний суд погоджується з доводами скаржника про те, що вперше апеляційна скарга на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2023 року була подана банком у межах встановленого законом строку, оскільки відповідні доводи знайшли своє підтвердження належними доказами.

Вирішуючи заявлене скаржником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2023 року, апеляційний суд виходить із наступних міркувань.

Реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Усталеною практикою ЄСПЛ закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні у справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року, заява № 32671/02, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Разом з тим, принцип 7 Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, передбачає, що слід вживати заходів задля відвернення зловживань засобами правового захисту після постановлення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Тому у кожному окремому випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку має оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як було встановлено вище, скаржником стверджується, що ухвалу суду апеляційної інстанції у даній справі про залишення апеляційної скарги без руху від 06 лютого 2024 року було отримано відповідачем 08 лютого 2024 року та цього ж дня здійснено доплату судового збору у розмірі 536,80 грн. Однак, докази усунення недоліків апеляційної скарги були помилково скеровані банком до суду першої інстанції. 29 лютого 2024 року Кропивницьким апеляційним судом винесено ухвалу, якою апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2023 року повернуто скаржнику, у зв`язку з неусуненням у встановлений судом строк недоліків апеляційної скарги. Ухвалу про повернення апеляційної скарги від 29 лютого 2024 року було отримано банком 08 березня 2024 року та у найкоротший термін повторно подано її до апеляційного суду, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

24 квітня 2024 року, постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у даній справі без руху, апеляційний суд, зокрема, виходив з того, що при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду.

Надаючи оцінку відповідним обставинам та доводам скаржника, колегією суддів зважено на те, що скаржник не заперечує та підтверджує отримання ним саме 08 лютого 2024 року ухвали Кропивницького апеляційного суду від 06 лютого 2024 року.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що документ в електронному вигляді «Ухвала про залишення скарги без руху» від 06 лютого 2024 року по справі № 385/1763/23 (суддя Єгорова С.М.) було надіслано одержувачу АТ КБ «ПриватБанк» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 08.02.2024 6:25:46 (а.с. 115).

Викладене є додатковим свідченням того, що на момент постановлення 28 лютого 2024 року апеляційним судом ухвали про повернення апеляційної скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у даній справі належним чином функціонували підсистеми (модулі) ЄСІТС «Електронний кабінет» та «Електронний суд».

Відповідно до ч.ч. 5, 7, 8 ст. 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу. Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Згідно з п. 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 37 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя.

Згідно з п.п. 42, 43 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.

Таким чином, чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного надсилання судом процесуальних документів: шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет». У випадку, якщо учасник справи не має зареєстрованого Електронного кабінету, документи надсилаються засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану таким учасником під час подання документів до суду.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 721/591/22.

З викладеного також слідує, що у разі наявності в особи Електронного кабінету, засобами ЄСІТС забезпечується автоматичне надсилання процесуальних документів суду до електронного кабінету учасника справи.

Відповідно до наявної у справі довідки про доставку електронного документу, документ в електронному вигляді «Ухвала про повернення скарги» від 28 лютого 2024 року № 385/1763/23 (суддя Єгорова С.М.) було надіслано одержувачу АТ КБ «ПриватБанк» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 29.02.2024 16:04:36.

Отже, доплативши судовий збір за подання апеляційної скарги 08 лютого 2024 року та отримавши ухвалу про повернення апеляційної скарги 29 лютого 2024 року, скаржник повторно направив апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у даній справі лише 20 березня 2024 року.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Тобто на учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Наведеною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо подання доказів.

Зважаючи на фактичні обставини справи, на переконання колегії суддів, скаржником не доведено, що у випадку вчасного, сумлінного та у належний спосіб використання всіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством, з метою запобігання невиправданому зволіканню під час реалізації свого гарантованого законом права на апеляційне оскарження судового рішення, не мало об`єктивної можливості повторно подати апеляційну скаргу у більш стислий та такий, що вважався б розумним, строк.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини, якими скаржник обґрунтовує поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження не дають підстав вважати їх об`єктивно непереборними. Процесуальна поведінка скаржника не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав та достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав у судовому порядку. Скаржник не довів, що у цій справі можливість невідкладеного повторного подання ним апеляційної скарги не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. Пасивна поведінка скаржника не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження .

Такий висновок колегії суддів ґрунтується у тому числі на необхідності дотриманням балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони у реалізації її права на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання в суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся зі скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними (ухвали від 18 вересня 2020 року у справі № 11-119сап20, від 22 лютого 2021 року у справі № 9901/42/20).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19, процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в судочинстві виникнуть порушення прав учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Частинами 3, 4 ст. 357 ЦПК України визначено, що протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 цього Кодексу.

За п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у даній справі необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 354, 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А. М. Головань

О. Л. Дуковський