РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року

м. Рівне

Справа № 562/25/21

Провадження № 22-ц/4815/522/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Андрошулік І.А.,

учасники справи:

стягувач ТОВ "ГІГ-АНТ",

боржники ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІГ-АНТ" на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2024 року (постановлену у складі судді Кушніра О.Г.) у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, -

в с т а н о в и в :

22 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 адвокат Ярмольчук В.С. звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 05 січня 2022 року Здолбунівським районним судом Рівненської області в справі №562/25/21 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІГ-АНТ" заборгованості за кредитним договором №7/2306/06-2 від 23 червня 2006 року в сумі 18893 (вісімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто три) доларів США 26 центів.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2021 року у справі № 526/25/21 від 02 грудня 2021 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ТОВ "ГІГ-АНТ" заборгованість за кредитним договором №7/2306/06-2 від 23 червня 2006 року в сумі 18893 доларів США 26 центів та з кожного окремо по 2002 грн. 25 коп. судових витрат.

22 липня 2022 року відкрито виконавче провадження за № 69465712.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі № 562/2281/22 зобов`язано ТОВ "ГІГ-АНТ" провести реструктуризацію заборгованості по кредитному договору №7/2306/06-2 від 23 червня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ "Комерційний банк "Надра", відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті".

Пояснював, що оскільки стягувач зобов`язаний провести реструктуризацію заборгованості по кредитному договорі № 7/2306/06-2 від 23 червня 2006 року, то термін дії кредитного договору на сьогодні не закінчився, а заборгованості за цим кредитним договором немає.

Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 05 січня 2022 року Здолбунівським районним судом Рівненської області в справі №562/25/21 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІГ-АНТ" заборгованості за кредитним договором №7/2306/06-2 від 23 червня 2006 року в сумі 18893 (вісімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто три) доларів США 26 центів.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2024 року задоволено частково заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІГ-АНТ" про стягнення заборгованості задоволено частково.

Визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані 05 січня 2022 року Здолбунівським районним судом Рівненської області в справі №562/25/21 в частині стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІГ-АНТ" заборгованості за кредитним договором №7/2306/06-2 від 23 червня 2006 року в сумі 18893 (вісімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто три) доларів США 26 центів.

У решті вимог заявникам відмовлено.

Ухвалу суду мотивовано тим, що оскільки заборгованість за кредитним договором №7/2306/06-2 від 23 червня 2006 року в сумі 18893 доларів США 26 центів реструктуризована та сплачується рівними частинами щомісяця по 3379,10 грн., починаючи з 30 дня після дня проведення реструктуризації і надалі через кожний місяць, протягом 10 років з дня проведення реструктуризації, з метою захисту прав боржника від подвійного стягнення наявні підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, в частині стягнення заборгованості в сумі 18893 доларів США 26 центів.

Не погоджуючись із рішенням суду, ТОВ "ГІГ-АНТ" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що 31.01.2024 року ТОВ "ГІГ-АНТ" було проведено реструктуризацію заборгованості по кредитному договору №7/2306/06-2 від 23 червня 2006 року, укладеному між ОСОБА_1 та ВАТ "Комерційний банк "Надра", про що було повідомлено ОСОБА_1 .

В силу приписів п.п. 6, 8, 9, 11 п. 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" від 13 квітня 2021 року № 1381-IX), оскільки до дня проведення реструктуризації неустойка не виникала і не погашалася за Кредитним договором №7/2306/06-2 від 23.06.2006 року та розмір процентів за користування кредитом не перевищував розмір українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб в іноземній валюті сума заборгованості із сплати кредиту становить 18 893,26 дол. США * 21,4623 (5,05+37,8746/2) = 405 492,81 грн. та сплачується рівними частинами щомісяця 3 379,10 грн. (405 492,81 грн./120 місяців), починаючи з 30 дня після дня проведення реструктуризації і надалі через кожний місяць, протягом 10 років з дня проведення реструктуризації.

На вказану суму реструктуризованого боргу по кредиту в гривні боржникам необхідно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні, збільшеного на один процентний пункт, що станом на 31.01.2024 року становить 14,25+1=15,25 %, де 14,25 - український індекс ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні станом на 31.01.2024 року, які нараховуються та сплачуються щомісяця, починаючи з 30 дня після дня проведення реструктуризації.

В силу приписів п.п. 6, 8, 9, 11 п. 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" від 13 квітня 2021 року № 1381-IX), оскільки до дня проведення реструктуризації неустойка не виникала і не погашалася за Кредитним договором №7/2306/06-2 від 23.06.2006 року та розмір процентів за користування кредитом не перевищував розмір українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб в іноземній валюті сума заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації становить 9 824,49 дол. США * 21,4623 (5,05+37,8746/2) = 210 856,15 грн., які боржники повинні сплатити протягом 30 дня після дня проведення реструктуризації.

Тобто, ОСОБА_1 протягом лютого 2024 року повинна була сплатити щомісячний платіж в розмірі 3 379,10 грн. в рахунок погашення реструктуризованого боргу по тілу кредиту і 210 856,15 грн. одноразово в рахунок погашення реструктуризованого боргу зі сплати процентів за користування кредитом.

Станом на сьогодні ОСОБА_1 платежі не здійснила, тобто навіть не приступила до виконання плану реструктуризації.

Відтак жодних підстав вважати що борг за рішенням суду виконанний чи відсутній немає, а про таке виконання чи відсутність можна було б говорити в разі виконання плану реструктуризації, хоча б частково.

Визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, позбавить будь-якої можливості ТОВ "ГІГ-АНТ" примусово стягнути заборгованість за кредитним договором.

Отже, оскаржувана ухвала винесена передчасно, натомість більш доцільним було б відкладення вчинення виконавчих дій або надання відстрочки виконання рішення до повного виконання плану реструктуризації.

Просили суд скасувати ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2024 року та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи сторони в судове засідання, не з`явилися повторно, що згідно положень п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи за їх відсутності, незалежно від причин неявки.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2021 року, зміненим постановою Рівненського апеляційного суду від 16 березня 2023 року, позовні вимоги ТОВ "ГІГ-АНТ" задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з кожного окремо, солідарно з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ГІГ-АНТ" заборгованість за кредитним договором №7/2306/06-2 від 23 червня 2006 року в сумі 18893 доларів США 26 центів та по 2002 грн. 25 коп. судових витрат з кожного.

Після набрання указаним рішенням законної сили, 05 січня 2022 року позивачу видані виконавчі листи, які були пред`явлені до примусового виконання та 22 липня 2022 року відкрито виконавче провадження №69465712.

На час звернення до суду із заявою, яка є предметом розгляду, виконавчі провадження не закінчені та перебувають на виконанні у відділі ДВС.

Разом з тим, звертаючись із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, заявники покликалися на постанову Рівненського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, якою задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано ТОВ "ГІГ-АНТ" провести реструктуризацію заборгованості по кредитному договорі №7/2306/06-2 від 23 червня 2006 року, укладеному між ОСОБА_1 та ВАТ "Комерційний банк "Надра", відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті".

Відповідно до положень ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення.

У цьому випадку, саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Згідно відповіді директора ТОВ "ГІГ-АНТ" Ратушник Г.Ю. на заяву від 29.06.2021 року про проведення реструктуризації кредитного договору № 7/2306/06-2 від 23.06.2006 року, в силу приписів п.п. 6, 8, 9, 11 п. 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" від 13 квітня 2021 року № 1381-IX), оскільки до дня проведення реструктуризації неустойка не виникала і не погашалася за Кредитним договором №7/2306/06-2 від 23.06.2006 року та розмір процентів за користування кредитом не перевищував розмір українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб в іноземній валюті сума заборгованості із сплати кредиту становить 18 893,26 дол. США * 21,4623 (5,05+37,8746/2) = 405 492,81 грн. та сплачується рівними частинами щомісяця 3 379,10 грн. (405 492,81 грн./120 місяців), починаючи з 30 дня після дня проведення реструктуризації і надалі через кожний місяць, протягом 10 років з дня проведення реструктуризації.

На вказану суму реструктуризованого боргу по кредиту в гривні боржникам необхідно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні, збільшеного на один процентний пункт, що станом на 31.01.2024 року становить 14,25+1=15,25 %, де 14,25 - український індекс ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні станом на 31.01.2024 року, які нараховуються та сплачуються щомісяця, починаючи з 30 дня після дня проведення реструктуризації.

В силу приписів п.п. 6, 8, 9, 11 п. 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" від 13 квітня 2021 року № 1381-IX), оскільки до дня проведення реструктуризації неустойка не виникала і не погашалася за Кредитним договором №7/2306/06-2 від 23.06.2006 року та розмір процентів за користування кредитом не перевищував розмір українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб в іноземній валюті сума заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації становить 9 824,49 дол. США * 21,4623 (5,05+37,8746/2) = 210 856,15 грн., які боржники повинні сплатити протягом 30 дня після дня проведення реструктуризації.

Тобто, ОСОБА_1 протягом лютого 2024 року повинна була сплатити щомісячний платіж в розмірі 3 379,10 грн. в рахунок погашення реструктуризованого боргу по тілу кредиту і 210 856,15 грн. одноразово в рахунок погашення реструктуризованого боргу із сплати процентів за користування кредитом.

Однак, заявниками не подано жодного доказу погашення реструктуризованого боргу та виконання плану реструктуризації боргу, повністю або частково.

За наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі "Бурдов проти росії" від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду".

У справі "Soering vsUK" [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року у справі №755/6665/15-ц зазначив, що ухвала суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною в завершенні судового провадження, оскільки така ухвала унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, тому перешкоджає подальшому розгляду та провадженню у справі.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд прийшов до висновку, що за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

У матеріалах справи відсутні докази виконання боржниками плану реструктуризації боргу.

Отже, на момент розгляду заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, відсутні правові підстави для задоволення такої заяви.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу.

Так як, оскаржувана ухвала суду, постановлена з порушенням норм процесуального права, то відповідно до ст. 376 ЦПК України, вона підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІГ-АНТ" задовольнити.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2024 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 15 травня 2024 року.

Головуючий суддя С.С. Шимків

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич