Єдиний унікальний номер 175/1098/24
провадження 2/175/149/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.,

з секретарем Кульпіною Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач в своєму позові посилається на те, що між ним та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис від 11.09.2015 №708.

Від шлюбу позивач і відповідач мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 актовий запис від 25.04.2017 №636, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис від 25.04.2017 №635.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що фактично відносини між позивачем та відповідачем не відповідають критеріям сім`ї, вони спільно не проживають, спільним побутом не пов`язані, взаємних шлюбних прав та обов`язків не мають. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам їхніх спільних дітей, які не мають страждати і отримувати психологічний дискомфорт через його моральний стан, пов`язаний зі шлюбом з відповідачем без взаємної любові, без відчуття поваги один до одного, без дружніх відносин, без взаємних шлюбних прав та обов`язків, через що на даному етапі відносин, позивач не може утверджувати в сім`ї повагу до матері (відповідача).

Також позивач зазначає, що рішення про розірвання шлюбу є виваженим, неодноразово обговореним, починаючи з 2021 року, та прийнятим в повному розумінні його наслідків. Відповідач зверталася до цього самого суду у 2021 році про розірвання шлюбу з позивачем, проте за її заявою позов про розірвання шлюбу залишено без розгляду ухвалою від 24.05.2021 №175/760/21.

Також, позивач і відповідач звернулися до цього ж суду 19.12.2023 зі спільною заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження на підставі ч.ч. 1, 3, 4 ст. 109 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 293 ЦПК України, проте за заявою адвоката Коршун С.В. вказана заява повернута 19.01.2024, матеріал №175/9953/23.

Отже, оскільки заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, ОСОБА_1 й звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, справу розглянути без участі сторін.

Відповідач надала відзив в якому зазначила, що вони як подружжя не проживають, побут ведуть окремо, дітей виховують окремо, спрошу щодо їх виховання не мають, всі можливі і неможливі спроби примирення використані, миритися не бажають, отже шлюб має бути розірваний. Позовні вимоги визнала в повному обсязі, позов просила задовольнити. Судовий розгляд просила проводити без її участі. Зазначила, що після розлучення діти проживатимуть з нею, прізвище просила залишити ОСОБА_5 .

Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який був зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис від 11.09.2015 №708.

Від шлюбу подружжя має спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 актовий запис від 25.04.2017 №636, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис від 25.04.2017 №635.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Спільне життя між подружжям не склалось, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам їхніх спільних дітей. Сторони неодноразово намагалися примиритися, що підтверджується тим, що в відповідач вже зверталася до самого суду у 2021 році про розірвання шлюбу з позивачем, проте за її заявою позов про розірвання шлюбу залишено без розгляду, також, позивач і відповідач звертались до суду у 2023 році зі спільною заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження, проте за заявою адвоката Коршун С.В. вказана заява повернута.

Отже, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу дійсній волі позивача та відповідача і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Фактично відносини між позивачем та відповідачем не відповідають критеріям сім`ї, вони спільно не проживають, спільним побутом не пов`язані, взаємних шлюбних прав та обов`язків не мають, примирення неможливе, шлюб існує лише формально.

У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, прізвище відповідача залишити « ОСОБА_5 » (на прохання відповідача)

Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 1073 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 7, 110, 111, 112, 153, 157 СК України, ст. 4, 5, 18, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), зареєстрований 11.09.2015 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 708 розірвати.

Прізвище ОСОБА_2 , яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, не змінювати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Васюченко