Справа № 635/350/24
Провадження № 2/635/1663/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 липня 2024 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Савченка Д.М.,
секретар судового засідання Устіч О.Л.,
учасники справи:
відповідач Пісочинська селищна рада Харківської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківської області про припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Пісочинської селищної ради Харківської області, в якій просить:
-припинити право спільної сумісної власності та визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності в трикімнатній квартири загальною площею 42,2кв.м., житловою площею 30,2кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 грудня 1996 року Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках по 1/2 частині кожному із співвласників;
-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири загальною площею 42,2кв.м., житловою площею 30,2кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
-залишити частку ОСОБА_3 відкритою для подальшого оформлення права власності.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У встановлений законом 6-ти місячний термін спадщину після смерті матері позивач прийняла спадщину оскільки була зареєстрована разом з спадодавицею та мешкала за адресою: АДРЕСА_2 . Інших спадкоємців крім позивача у ОСОБА_2 не має, заповіту після своєї смерті вона не залишала. 21 листопада 2023р. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири позивач звернулась до нотаріуса але державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Радіоновою Т.І. було видано постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що розмір частки ОСОБА_2 у спадковому майні не визначений, а отже визначити обсяг спадкового майна не можливо.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.10.2023 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. У вказаний в ухвалі строк позивач усунув зазначені в ухвалі недоліки.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.01.2024 р. провадження по справі відкрито, витребувано докази. Суд вирішив розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.04.2024 замінено відповідача.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.05.2024 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.04.2023, а також копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.12.1968.
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1996, виданого відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належало ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Згідно з довідкою КП «ХРБТІ Безлюдівської селищної ради» від 07.11.2023 вих.№3828, право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, довідка №356533148 від 30.11.2023, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в реєстрі не зареєстровано.
Відповідно до долученого до матеріалів справи технічного паспорту, трикімнатна квартира загальною площею 42,2кв.м., житловою площею 30,2кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
21 листопада 2023р. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири позивач звернулась до нотаріуса але державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Радіоновою Т.І. було видано постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що розмір частки ОСОБА_2 у спадковому майні не визначений, а отже визначити обсяг спадкового майна не можливо.
Відповідно до інформації, що надана Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області від 20.03.2024 вих.№165/01-16/П, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на час смерті останньої були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 . Інших заяв про прийняття спадщини, окрім заяви ОСОБА_1 то нотаріальних органів не надходило.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Тобто первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.
Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.
Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.
Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
У частинах 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.
Частинами 1, 2 ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , частки визначені між ними не були.
При цьому, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із неможливістю визначення частки спадкодавця, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 21.11.2023 року.
Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення.
Згідно з ст.16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.
Оскільки позивач позбавлена права оформити свої спадкові права після смерті матері у позасудовому порядку, суд доходить до висновку, що обставини справи, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, а отже позов підлягає задоволенню.
Одночасно з цим, суд вважає за необхідне залишити частку ОСОБА_3 відкритою для подальшого оформлення права власності.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківської області про припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності задовольнити повністю.
Припинити право спільної сумісної власності та визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності в трикімнатній квартири загальною площею 42,2кв.м., житловою площею 30,2кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 грудня 1996 року Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках по 1/2 частині кожному із співвласників.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири загальною площею 42,2кв.м., житловою площею 30,2кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Залишити частку ОСОБА_3 відкритою для подальшого оформлення права власності.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повне рішення складено 26.07.2024.
Суддя Д.М. Савченко