Справа № 489/4413/23
Провадження №2-о/489/11/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

присяжних - Шароварченка В.С., Косенко Н.І.,

із секретарем судового засідання - Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки, зацікавлена особи - виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки та піклування

встановив.

Заявниця через свого представника - адвоката Яброцького С.В., звернулася до суду із заявою, якою просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявницю опікуном. Мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Неповнолітній ОСОБА_2 проживає разом з заявницею за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства, фактично не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги. Після смерті свого колишнього чоловіка, заявниця піклується за ОСОБА_2 . Вона на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі, а тому має можливість та бажання доглядати за своїм сином та бути його опікуном, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати його доглядом та лікуванням.

Ухвалою суду від 08.08.2023, заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку окремого провадження та витребувано докази.

Ухвалою суду від 04.10.2023, призначено судово-психіатричну експертизу та зупинене провадження у справі.

Ухвалою суду від 12.01.2024, поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 21.02.2024, призначено особі, яку просить визнати недієздатною, адвоката.

Від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Просить заяву задовольнити в повному обсязі.

Від представника Департаменту праці на соціального захисту населення Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Рішення просить прийняти за наявними у справі доказами.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Як вбачається з рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.04.2012, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.02.2008. Шлюб між ними розірвано 26.04.2012, прізвище ОСОБА_1 повернуто дошлюбне « ОСОБА_1 ».

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно медичного висновку Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 Миколаївської обласної ради на дитину-інваліда віком до 18 років за вих. № 71, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має захворювання, яке відповідає розділу Х пункту 3 підпункту 3.5 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 № 454/471/516. Висновок дійсний до 28.04.2026.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 14.11.2013, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2013, виданого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1162.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 20.11.2018, ОСОБА_1 зареєструвала шлюб 07 червня 2017 року та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , вбачається, що ОСОБА_1 зареєструвала шлюб 07 березня 2019 року та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_4 від 19.04.2019, законний представник дитини-інваліда ОСОБА_2 , 2008 року народження є ОСОБА_1 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 03.08.2023, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 15.01.2018 за вих. № 19.03.03-21/і/382/19.

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Міністерства внутрішніх справ України серії ВР - 001323639, ОСОБА_1 на території України, станом на 03.08.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 297 від 29.11.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає психічними розладами, обумовленими іншими органічними захворюваннями головного мозку, за станом свого психічного здоров`я не здатний усвідомлювати значення свої дій та керувати ними.

Відповідно до вимог частини третьої статті 296 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Частиною 1 статті 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Враховуючи дані про наявність у ОСОБА_2 на даний час психічного захворювання та те, що останній за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними, суд вважає за необхідне визнати гр. ОСОБА_2 недієздатним.

Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У відповідністю з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно із ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Стаття 63 ЦК України передбачає, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (пункт 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88).

Згідно з пунктом 3.2 Правил опіки та піклування піклувальниками не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 15.04.2024 за вих. № 4013/02.02.01-22/04/012/24, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає недоцільним надання висновку Миколаївської міської ради про визнання недієздатним неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення опіки та призначення опікуна, оскільки вимога про встановлення опіки та призначення опікуном його матері можливо лише після досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п. п. 1.2, 2.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 №34/166/131/88, опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станам здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.

Статтею 242 ЦК України, визначено, що, зокрема, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім та досяг 16-річного віку.

Таким чином, з аналізу та сукупності норм чинного законодавства вбачається, що за наявності батьків над дитиною до 18 років не може бути встановлена опіка чи піклування, оскільки батьки в силу закону є законними представниками дитини з реалізацією всіх прав та обов`язків необхідних для захисту її інтересів.

Заявниця ОСОБА_1 є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 .

Згідно із нормами чинного законодавства та спеціальних нормативно-правових актів опіка і піклування у всіх випадках встановлюється органами опіки та піклування (п.3.1 Правил опіки та піклування). Положення, відповідно до якого суд встановлює опіку у разі визнання особи недієздатною, пов`язані із розглядом справ окремого провадження та передбачені розділом ІV гл.2 ЦПК України, і при призначенні опікуна суд повинен враховувати висновок органів опіки та піклування.

Оскільки заявниця є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 , якого визнано судом недієздатним, та враховуючи висновок виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 15.04.2024 за вих. № 4013/02.02.01-22/04/012/24 про недоцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про призначення опікуна над недієздатним ОСОБА_2 , що не позбавляє її права звернутись з відповідною заявою після досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати по провадженню справи про визнання громадянина недієздатним відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки, зацікавлена особи - виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки та піклування - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним та встановити над ним опіку.

У задоволенні вимоги про призначення опікуном ОСОБА_1 над її сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Стягнути на користь Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» Миколаївська філія судово-психіатричних експертиз за рахунок державного бюджету, витрати за проведення експертизи, перерахувавши 3765 грн. 55 коп. на наступні реквізити: ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», , МФО 820172, ДКСУ у Подільському районі м. Києва, UA1007077, призначення платежу: «експерт ОСОБА_9 за проведення експертизи ОСОБА_2 (цив. справа №489/4413/23) у Миколаївській філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», висновок №297/2023.

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначити у два роки з наступного дня після дня набрання рішенням суду законної сили.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії рішення, визначеного рішенням суду.

Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Зацікавлена особа: Опікунська рада при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повний текст судового рішення складено «27» травня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева

Присяжні: В.С. Шароварченко

Н.І. Косенко