Справа № 595/948/24
Провадження № 2/595/267/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2024 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Созанської Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Шпуняр О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Таргоній Вадим Миколайович, до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Таргоній В.М., звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди у розмірі 125050 грн., завданої каліцтвом внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бучач по вул. Садова Тернопільської області потяг зачепив ОСОБА_2 , яка отримала травми, а саме ЗЧМТ та переломи обох плечових та ліктьової кісток. Позивачка просить суд стягнути з АТ «Українська Залізниця» на її користь 100000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, при визначенні якої зазначає, що внаслідок наїзду зазнала надзвичайного стресу та страху за своє життя, а також сильного фізичного болю при ушкоджені голови, перелому променевої та ліктевої кісток. Пережила біль та страждання пов`язані з оперативним лікуванням. Провела в лікарні в м. Бучач 9 днів і в подальшому була змушена їхати в м. Івано-Франківськ для проведення операції. Оскільки позивач є особою похилого віку, то в такому віці з фізіологічних причин кістки зростаються набагато гірше і вона досі не може в повній мірі користуватись рукою, яка болить при виконанні найпростіших рухів, також її мучать фантомні болі в руці, помутніння зору через травму голови. Їй довелось понести значні витрати на лікування, а саме 24 тис. грн., для пенсіонера це значна сума, що вплинуло на її фінансовий стан. Також позивачка змушена вживати заходів для реабілітації, обстежуватись в лікаря, виконувати вправи на відновлення функціоналу рук. Їй доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Вона не може самостійно забезпечувати свою життєдіяльність в тій мірі, в якій могла до ДТП. Внаслідок перелому руки, позивачка зазнає значних труднощів у здійсненні навіть найпростіших щоденних дій, таких як одягання, приготування їжі, робота по дому. Крім цього, вона відчуває психологічний дискомфорт через встановлені пластини та болі в руці, що призводить до зниження якості життя та стресу. Враховуючи те, що позивачка зазнала значного фізичного болю, травма надовго змінила її життя у всіх сферах, вона оцінює розмір грошового відшкодування, завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті 100 000 грн. Крім цього, вона понесла витрати на лікуваннґ у розмірі 25050 грн., з яких 23800 грн. за встановлення блокуючих пластин, а також 1250 грн. за МСКТ ліктьового суглобу.

На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача в її користь 100 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди та 25 050 грн. витрат на лікування.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2024 року відкрито провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Таргоній В.М., до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок ДТП. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

14 червня 2024 року представником відповідача, ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечує проти позову, зазначає, що вимоги про стягнення шкоди, завданої каліцтвом, є безпідставними і необґрунтованими.Вважає, що долучені до матеріалів справи документи не можуть оцінюватися як докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, також вони суперечать один одному. Так, до позовної заяви позивачем долучено Виписку-епікриз із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Бучацька МЛ» Бучацької міської ради, в якій вказано, що «Травма, зі слів хворої, отримана під час ДТП, внаслідок удару поїздом». В свою чергу, у виписці із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Міська клінічна лікарня №1 Івано-Франківської міської ради» зазначено: «Зі слів пацієнтки, травма отримана в Бучачі 10 березня 2023 року під час пішого руху вздовж колії. З її слів, проїжджаючий потяг створив повітряну хвилю, яка збила потерпілу з ніг, та отримала травму внаслідок падіння». Згідно з наданими позивачем виписками-епікризами, ОСОБА_2 має супутні захворювання, одним із яких є дисциркулярна енцифалопатія II ст. з цефаловестибюлярним синдромом. Із інформації з Інтернету, така хвороба проявляється повільно наростаючим запамороченням, порушенням координації рухів і рівноваги, підкірковими розладами, зниженням пам`яті, а у важких випадках - і інтелекту, спостерігається хитка хода, вони можуть падати без видимої причини чи їх «кидає» з однієї сторони в іншу. За таких обставин виникають сумніви у здатності позивачки реально оцінювати фактичні обставини, за яких вона травмувалася. При цьому характер травм, які отримала потерпіла, свідчить про те, що вони спричинені падінням особи з висоти власного зросту і відрізняється від залізничної травми. Зокрема, залізнична травма характеризується множинними значними ушкодженнями, які локалізуються одночасно в декількох, а іноді у всіх частинах тіла. Класифікація залізничної травми вміщує: удар залізничним транспортом, що рухається (наїзд потягом); переїзд колесами залізничного транспорту; падіння із рухомого складу залізничного транспорту, що рухається; стискування тіла між частинами транспорту; травма всередині вагону при залізничній катастрофі; комбіновані види. Судово-медична діагностика залізничної травми та її видів ґрунтуються на виявленні специфічних і характерних ознак. Загальною ознакою для всіх видів залізничних травм буде наявність на одязі й шкірі слідів змащувальних речовин, частинок вугілля, баластного шару колії.Серед характерних ознак виділяють відносну локальність ушкоджень; переважну однобічність їх або більшу виразність ушкоджень на боці первинного удару; виразність ознак загального струсу тіла; ушкодження гомілок скидачем локомотива; деформація частин тіла, які зазнали удару; баластне забруднення одягу або тіла на поверхні, якою впала людина на залізничну колію, - тріщини, розриви шкіри від різкого перерозгинання тіла від удару, що припав на передню поверхню тіла. Жодних вищеперелічених, специфічних та характерних ознак травмування поїздом у виписках та постанові про закриття кримінального провадження з посиланням на висновок судово-медичної експертизи не зазначено. Таким чином, версія, що травма отримана внаслідок удару поїздом, не відповідає дійсності. Вказана обставина також підтверджується тим, що в жодному підрозділі залізниці немає відомостей про даний випадок, а також не проводилося службове розслідування даної транспортної події. Відповідно до Класифікатора транспортних подій травмування (загибель) сторонніх осіб на залізничному транспорті, завдане рухомим складом, що переміщався, кваліфікується як «аварія» та підлягає обов`язковому обліку та розслідуванню. Твердження про те, що травма отримана під час пішохідного руху вздовж колії, внаслідок повітряної хвилі проїжджаючого потяга, яка збила потерпілу з ніг, що зумовило падіння, спростовується наказом начальника залізниці від 18 квітня 2017 року, №227-Вон/од (що діяв станом на 10 березня 2023 року). На вказаній дільниці в м. Бучач максимально допустима швидкість поїздів на дільниці, де травмувалася ОСОБА_2 , 40 км/год. Як правило, така швидкість не може спричинити повітряної хвилі такої потужності, щоб збити людину з ніг. Зважаючи на наявні супутні захворювання та похилий вік, позивачка могла втратити свідомість чи координацію рухів. В такому випадку відсутній причинно-наслідковий зв`язок між травмою і дією джерела підвищеної небезпеки. Також неможливо встановити факт заподіяння шкоди потерпілій джерелом підвищеної небезпеки, належним залізниці, із постанови про закриття кримінального провадження від 28 червня 2023 року. Із врахуванням наведеного, позивачкою не доведено належними, допустимими та беззаперечними доказами, що шкода заподіяна внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, володільцем якого є Акціонерне товариство «Українська залізниця», і як наслідок, відповідач повинен відшкодувати їй заподіяну шкоду спричинену травмуванням.При цьому, судячи із виписок, ОСОБА_2 заподіяно лише тілесні ушкодження середньої тяжкості, тому визначений позивачкою розмір моральної шкоди є завищеним. Також, до матеріалів справи долучено копії документів, які засвідчують, що ОСОБА_2 понесла матеріальні витрати на лікування, зокрема 23800 гривень за встановлення блокуючих пластин, а також 1250 гривень за МС КТ ліктьового суглобу. В обох випадках платежі здійснювалися на рахунки фізичних осіб - підприємців, докази того, що дані особи мають право надавати медичні послуги, позивачем не надані. При цьому жоден із наданих документів не свідчить про те, що ці витрати були необхідними.Так, із документів вбачається, що потерпілій проводилось проведення комп`ютерної томографії кінцівок без контрасту 16 серпня 2023 року, при цьому позивач не надає жодних підтверджень доцільності такого обстеження (копій направлень лікарів тощо). Крім того, дані вказаного обстеження не відображені у виписках хворої. Не відповідає вимогам до документів акт виконаних робіт №4 від 16 березня 2023 року, оскільки не підписаний замовником. В Україні на кожен рік затверджується Програма медичних гарантій, яка охоплює всі основні види медичної допомоги за рахунок Національної служби здоров`я України (далі - НЗСУ). Жодних доказів, що оплачені медичні послуги не покриваються за рахунок НСЗУ, матеріали справи не містять. З врахуванням викладеного просить відмовити у позовних вимогах позивачки в повному обсязі.

Відповідно до ухвали суду від 11 липня 2024 року за клопотанням представника представником відповідача ОСОБА_1 витребувано із слідчого відділення відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВ поліції ГУНП в Тернопільській області матеріали кримінального провадження, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань під №000065 від 11 березня 2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 276 КК України, а саме результати висновків проведених експертиз, пояснення працівників локомотивної бригади та очевидців, що містяться в матеріалах справи.

15 липня 2024 року до Бучацького районного суду Тернопільської області СВвідділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВ поліції ГУНП в Тернопільській області, на виконання ухвали суду від 11 липня 2024 року, надано матеріали кримінального провадження, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань під №000065 від 11 березня 2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 276 КК України.

У судове засідання позивачка та її представник, адвокат Таргоній В.М. не з`явилися, від адвоката надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, надала пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 березня 2023 року приблизно о 17 год. 37 хв. на перегоні «Бучач-Пишківці» 124 км 3 пікету, що в АДРЕСА_1 , вантажний поїзд 4837 в складі 3 вантажних вагонів, загружених щебенем, під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допустив наїзд на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительку АДРЕСА_2 , яка рухалася в попутному напрямку, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забійно рвані ділянки голови, відкритий перелом лівого передпліччя.

11 березня 2023 відомості про даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000065 за ч. 2 ст. 276 КК України.

Як слідує з висновку експерта за результатами проведення судової експертизи безпеки життєдіяльності № 2129-Е від 23 червня 2023 року, проведеного на підставі постанови слідчого СВ ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Кобзара М.І. від 16 травня 2024 року у кримінальному провадженні №000065, складеного судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Ковальчук О.Б., Лещук М.П. при знаходженні на залізничній колії повинна була керуватися вимогами пунктів 2.3, 2.5 Правил безпеки громадян, тексти яких наведені у Дослідженні. Дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам нормативно-правових документів, що діють на залізничному транспорті України, а саме вимогам пунктів 2.3, 2.5 Правил безпеки громадян, тексти яких наведені у Дослідженні. Дана невідповідність полягає у тому, що ОСОБА_2 йшла вздовж залізничної колії ближче, ніж на 5 метрів, а при наближенні поїзда не покинула межі небезпечної зони.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 102, проведеного на підставі постанови слідчого СВ ВП № 2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Кобзара М.І. від 19 травня 2024 року у кримінальному провадженні №000065, складеного експертом Чортківського районного відділення Тернопілсьького обласного бюро судово-медичної експертизи Гуцул А.М., за даними медичних документів встановлено у ОСОБА_2 такі тілесні ушкодження: відкритий уламковий перелом обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням кісткових уламків, з приводу чого ОСОБА_2 28 березня 2023 року було проведено оперативне втручання - відкрита репозиція та металоостеосинтез переломів променевої та ліктьової кісток пластинами і гвинтами; «забійні» рани чола та верхньої третини лівого передпліччя. Дані тілесні ушкодження, враховуючи їх вид та властивості, утворилися від дії тупих предметів, незадовго до поступлення ОСОБА_2 в КНП «Бучацька МЛ» 10 березня 2023 року, не виключено, при обставинах, вказаних потерпілою під час допиту. В наданій постанові обставин «наїзду» (удару виступаючими частинами) тепловоза на ОСОБА_2 не описано. Вищезазначені тілесні ушкодження не супроводжувались небезпечними для життя явищами (у медичних документах не описано проявів шоку тяжкого ступеня, масивної крововтрати тощо) і згідно пункту 2.2.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Київ-1955, за ознакою тривалого, понад три тижні ( більш як 21 день), розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Постановою заступника начальника СВ ВП № 2 (м.Бучач) Чортківського РВ поліції ГУНП в Тернопільській області Павлюс Г.Я. від 28 червня 2023 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000065 від 11 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 276 КК України, закрите у зв`язку з встановленням відсутності в діянні кримінального правопорушення.

Відповідно до виписки-епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 599 КНП «Бучацької міської лікарні» Бучацької міської ради від 19 березня 2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька м. Бучач Чортківського району Тернопільської області, поступила в стаціонар 10 березня 2023 року з діагнозом: відкритий уламковий діафізарний перелом обох кісток в/3 лівого передпліччя. Закритий перелом вінцевого відростка лівої ліктьової кістки. Забій м`яких тканин в/3 лівого плеча та лівої здухвинної ділянки. Забиті рани чола та в/3 медіальної поверхні лівого передпліччя. Гемартроз лівого ліктьового суглобу. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІст, цефаловестибюлярним синдромом, ІХС. Дифузний кардіосклероз. Синусова тахікардія.

Короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, стан при направленні, при виписці: доставлена 10 березня 2023 року о 18 год. каретою швидкої допомоги зі скаргами на болі у лівій руці, наявність рани в ділянці чола та лівого передпліччя, загальну слабкість. Травма зі слів хворої, отримана під час ДТП, внаслідок удару поїздом. Госпіталізована в травматологічне відділення КНП «БМЛ» БМР. Проведено: рентгенографію кісток плеча, передпліччя, тазу, ОГК та черепа. 10.03.2023 проведено: ПХО рани лівого передпліччя та чола. Іммобілізація перелому. Рекомендовано: оперативне лікування.

Як слідує з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Міська клінічна лікарня №1 Івано-Франківської міської ради» від 11 квітня 2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , поступила в стаціонар 20 березня 2023 року з діагнозом: основний: S52.00 перелом верхнього кінця ліктьової кістки, ділянка не уточнена (закритий внутрішносуглобовий багато відламковий перелом проксимального метаепіфізу лівої ліктьової кістки зі зміщенням відламків); супутній: S52.00 Перелом тіла променевої кістки, ділянка не уточнена (закритий перелом с/3-в/3 лівої променевої кістки зі зміщенням відламків).

Анамнез хвороби: Зі слів пацієнтки, травма отримана в Бучачі 10 березня 2023 року під час пішого руху вздовж колії. З її слів, проїжджаючий потяг створив повітряну хвилю, яка збила потерпілу з ніг та отримала травму внаслідок падіння. Первинну медичну допомогу отримала в КНП «Бучацька МЛ» Бучацької МР, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 10 березня 2023 року по 19 березня 2023 року, звернулась до МКЛ №1 ІФМР та була госпіталізована до травматологічного відділення для оперативного лікування, 28 березня 2024 року пацієнтці було проведено хірургічні процедури: Послуга: 47399-01 - відкрита репозиція перелому ліктьового відростка з внутрішньою фіксацією; Послуга: 47384-02 відкрита репозиція перелому діафіза променевої кістки з внутрішньою фіксацією. Дані процедури проведені успішно.

Згідно довідки КНП «Центру ПМСД» Бучацької міської ради від 17 березня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває під наглядом сімейного лікаря.

З доповідної заступника начальника служби виробничого підрозділу «Служби роботи станцій» Регіональної філії «Львівська залізниця» Крисоватого В.І. № Д-2/4061від 07 червня 2024 року, наданого на звернення за № НЮ-1/1/1197 від 05 червня 2024 року АТ «Українська залізниця», слідує, що залізнична колія поблизу вул. Садова, м. Бучач відноситься до перегону Бучач Пишківці. Відповідно працівники станції Бучач не могли побачити травмування людини. Інформація від локомотивної бригади про можливе травмування сторонньої людини за добу 10 березня 2023 року не поступала. Відсутня інформація в АС «Зауваження машиністів» та АС «Людина на колії». Матеріали по випадку можливого травмування на перегоні Бучач Пишківці в добу 10 березня 2023 року відсутні.

Відповідно до інформації №ЧП-9 Льв-2/340 від 11 червня 2024 року, наданої в.о. начальника виробничого структурного підрозділу «Чортківська дистанція колії» на звернення № НЮ-1/1/1197 від 05 червня 2024 року щодо випадку травмування потягом громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке мало місце в АДРЕСА_1 , в добу 10 березня 2023 року офіційної інформації від ДНЦО виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» не надходило, відповідно розслідування нещасного випадку на виробництві не проводилося, матеріали, які можуть бути доказами по справі, відсутні.

Згідно повідомлення начальника підрозділу «Локомотивне депо Тернопіль» Регіональної філії «Львівська залізниця» № ТЧ-5 Льв-2/344 від 14 червня 2024 року, у відповідь на телеграму № НЮ-1/1/1197 від 05 червня 2024 року повідомляє, що по вказаному випадку у підрозділі розслідування не проводилось та матеріали по даній справі відсутні.

Згідно наказу № 227-Вон/од від 18 квітня 2017 року в.о. начальника регіональної філії «Львівська залізниця» в м. Бучач максимально допустима швидкість поїздів 40км/год.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі статтею 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що право кожного на життя охороняється законом.

Підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров`я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку руху поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України. Безпека руху поїздів - це комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення безаварійної роботи та утримання в постійній справності залізничних споруд, колій, рухомого складу, обладнання, механізмів і пристроїв (частини 1-2 статті 11 Закону України «Про залізничний транспорт»).

Пунктом 100 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457, передбачено, що залізниці повинні забезпечувати потреби населення у пасажирських перевезеннях, безпеку користування залізничним транспортом, необхідні зручності, якісне обслуговування пасажирів на вокзалах і в поїздах, своєчасне перевезення і збереження багажу і вантажобагажу.

У той же час Правилами безпеки громадян на залізничному транспорті України, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року № 54, пішоходам дозволено переходити залізничні колії тільки у встановлених місцях (пішохідні мости, переходи, тунелі, переїзди тощо); перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо); при наближенні поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо) треба зупинитись поза межами небезпечної зони, пропустити його і, впевнившись у відсутності рухомого складу, що пересувається по сусідніх коліях, почати перехід (пункти, 2.1 - 2.3). Пішоходам заборонено ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів; переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо), що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м. (пункти, 2.5, 2.6).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП водієм (машиністом), який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №760/28302/18-ц (провадження №61-12464св20) та від 02 листопада 2020 року у справі №133/1238/17 (провадження №61-19345св19).

Судом враховується, що причиною нещасного випадку на залізниці стала особиста необережність позивачки та нехтування нею правилами безпеки на залізничному транспорті. В той же час, між діями машиніста локомотива та наслідками, які настали в результаті події, є прямий причинний зв`язок. При цьому, відсутність у діях машиніста складу кримінального правопорушення не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності.

Відтак, відповідач АТ «Українська залізниця», з яким машиніст ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах, в силу зазначених вимог закону, несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини працівника вказаного товариства у її заподіянні.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, обов`язок доведення вини, власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки.

Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року № 14-463цс18 (справа № 210/5258/16-ц) та постанові Верховного Суду від 8 листопада 2018 року № 61-44173св18 (справа № 336/3665/16-ц).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками: надзвичайністю та невідворотністю.

Під умислом потерпілого розуміють, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

В той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілої, на яку посилається відповідач у справі.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено.

Оскільки відповідачем належними, допустимими та достовірними доказами не доведено, що зазначена подія сталася внаслідок непереборної сили або умислу ОСОБА_2 , а ступінь вини потерпілої є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 1193 ЦК України, та не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №161/3557/19 (провадження №61-18595св19) та від 12 грудня 2018 року у справі №355/981/16-ц (провадження №61-28019св18).

Отже, шкода спричинена не з вини відповідача, а з необережності самої потерпілої не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, та може бути звільнений від такої відповідальності лише спричиненням шкоди за наслідками непоборної силі або умислу потерпілої на завдання самій собі цієї шкоди.

Обставин непереборної сили або умислу потерпілої судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 вказаної постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму ВС України від 31 березня 1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Отже, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, ступінь вини відповідача, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність змін у їх життєвих стосунках.

Суд приймає до уваги, що позивачці були заподіяні моральні страждання, які виразилась у самому факті ДТП, фізичній болі та тривалому лікуванні, порушенні її звичного укладу життя.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В даному випадку, позивачкою не обґрунтовано розмір (100 000 грн.) моральної шкоди, не наведено критеріїв, з яких особа виходила, визначаючи саме такий розмір, не надано інших належних доказів в підтвердження такої вимоги.

При цьому суд також враховує відсутність вини відповідача в настанні ДТП, внаслідок якої позивачка отримала травми через власну необережність та порушення правил безпеки громадян на залізничному транспорті, суд погоджується з тим, що позивачці завдано моральну шкоду, яка пов`язана з перенесеним стресом, хвилюваннями та моральними стражданнями. Водночас, враховуючи той факт, що причиною нещасного випадку, який стався з вини ОСОБА_2 , є невиконання останньою вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України, є підставою для зменшення розміру відшкодування такої шкоди.

Виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки, підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн, що на думку суду є належним відшкодуванням у цьому випадку.

Щодо вимоги про стягнення витрат на лікування.

Частиною 1 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Ця норма збігається із правилом ч. 3 ст. 22 ЦК України, яка також передбачає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Специфіка відшкодування завданої здоров`ю шкоди полягає в тому, що об`єктом відшкодування є не сама зазначена шкода, а майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди.

До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх відшкодування.

При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Копія виписки-епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 599 КНП «Бучацької міської лікарні» Бучацької міської ради від 19 березня 2023 року, свідчить, що ОСОБА_2 перебувала на лікуванні з 10 березня 2023 року по 19 березня 2023 року з діагнозом: відкритий уламковий діафізарний перелом обох кісток в/3 лівого передпліччя. Закритий перелом вінцевого відростка лівої ліктьової кістки. Забій м`яких тканин в/3 лівого плеча та лівої здухвинної ділянки. Забиті рани чола та в/3 медіальної поверхні лівого передпліччя. Гемартроз лівого ліктьового суглобу. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст, цефаловестибюлярним синдромом, ІХС. Дифузний кардіосклероз. Синусова тахікардія.

Також, з копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Міська клінічна лікарня №1 Івано-Франківської міської ради» від 11 квітня 2023 року, слідує, що ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 20 березня 2023 року по 11 квітня 2023 року з діагнозом: основний: S52.00 перелом верхнього кінця ліктьової кістки, ділянка не уточнена (закритий внутрішносуглобовий багато відламковий перелом проксимального метаепіфізу лівої ліктьової кістки зі зміщенням відламків); супутній: S52.00 перелом тіла променевої кістки, ділянка не уточнена (закритий перелом с/3-в/3 лівої променевої кістки зі зміщенням відламків). 28 березня 2024 року пацієнтці було проведено хірургічні процедури: послуга: 47399-01 - відкрита репозиція перелому ліктьового відростка з внутрішньою фіксацією; послуга: 47384-02 відкрита репозиція перелому діафіза променевої кістки з внутрішньою фіксацією, які проведені успішно.

Окрім цього, надані позивачкою ОСОБА_2 документи, а саме накладна № 87 від 28 березня 2023 року та квитанція № 104 від 28 березня 2023 року засвідчують, що ОСОБА_2 понесла матеріальні витрати на лікування в розмірі 23800 гривень за встановлення проксимальної ліктьової блокуючої пластини UMP, титан (комплект) та ліктьової променевої блокуючої пластини UMP, титан (комплект), а також 1250 гривень за МС КТ ліктьового суглобу, що підтверджено актом виконаних робіт № від 16 березня 2023 року та квитанцією № 548851 від 16 березня 2023 року.

Відтак, щодо витрат, понесених позивачкою на лікування в загальній сумі 25025 грн., суд вважає їх такими, що виникли у зв`язку з отриманими травмами внаслідок ДТП та необхідністю їх лікування, а тому вони підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки.

Відносно судового збору суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка на підставі п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні даної позовної заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена наступна ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач, яка на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, звернулася до суду із двома вимогами майнового характеру: про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Відтак, у зв`язку із задоволенням в повному розмірі вимог позивачки про стягнення матеріальної шкоди, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1211,20 грн.

Також, з урахуванням того, що позовні вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди задоволені частково, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 60,56 грн. (5 000 грн. (стягнуті кошти) х 1211,20 грн. (ставка судового збору): 100 000 грн. (заявлена сума до стягнення) = 60,56 грн.), що буде пропорційно до задоволеної частини вимог.

За таких обставин, з відповідача АТ ««Українська залізниця» слід стягнути в загальній сумі 1271 грн. 76 коп. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 133, 137, 141, 258-268, 273, 274, 279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Таргоній Вадим Миколайович, до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок ДТП, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану каліцтвом внаслідок ДТП, в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 витрати на лікування в розмірі 25050 (двадцять п`ять тисяч п`ятдесят) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 1271 (одна тисяча двісті сімдесят одна) гривня 76 копійок.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення виготовлено 22 серпня 2024 року.

Суддя: Л. І. Созанська