Справа № 129/985/23
Провадження № 2/144/50/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2024 р. смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - Германа О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пігулі А.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача просить суд виділити позивачу в натурі із спільного часткового майна - загального цілісного майнового комплексу нежитлової нерухомості, розташованої в АДРЕСА_1 , будівлю цеху « ІНФОРМАЦІЯ_1 », літ «Х», загальною площею 918.8 кв. м, що складається з наступних приміщень: майстерня № 38, площею 31.4 кв. м, кабінет №39, площею 15.1 кв. м, майстерня №40, площею 17.6 кв. м, вентиляторна №41, площею 5.9 кв. м, столярний цех №42, площею 846.1 кв. м.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.03.2016, зареєстрованого за №2251, ОСОБА_1 є власником 83/1000 частини нежитлової нерухомості, разташованої в АДРЕСА_1 , відповідачі відповідно до правовстановлюючих документів та документів, які підтверджують право власності на їх частки в цілісному майні, також являються співвласниками об`єкта нерухомості. Позивач звернувся до кожного відповідача у письмовій формі з пропозицією від 17.01.2023, домовитись про укладання договору про виділення в натурі його частки, але відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , надіслали відповіді, відповідно до яких фактично відмовили позивачу у задоволенні його позиції, від інших відповідачів відповіді про прийняття чи відхилення пропозиції позивача відповіді не надходило. На даний час у ОСОБА_1 склався певний порядок користування спільним майном, за яким фактично у його користуванні перебуває об`єкт нерухомості, розташований на окремо виділеній земельній ділянці, яка перебуває у нього в оренді.

Відповідно до технічного паспорта виготовленого Гайсинським бюро технічної інвентаризації №402 від 10.04.2019, об`єкт нерухомості, являє собою будівлю цеху «Модуль», літ. «Х», заг. Площею 918.8 кв. м, що складається з наступних приміщень: майстерня №38 площею 31.4 кв. м, кабінет №39 площею 15.1 кв. м, майстерня №40 площею 17.6 кв. м, вентиляторна №41 площею 5.9 кв. м, столярний цех №42 площею 846.1 кв. м. Відповідно до розміру ідеальної частки позивача у праві спільної часткової власності, з урахуванням технічної можливості виділу частки із спільного майна, з метою максимального виділення іншим співвласникам рівноцінних часток в натурі, як за площею та і за функціональним призначенням, які б відповідали їх ідеальним часткам зазначеним у правовстановлюючих документах та з метою подальшої максимальної зручності в користуванні виділеними частками та виділення земельних ділянок для їх обслуговування, а також уникнення суттєвого перепланування та реконструкції загального цілісного майнового комплексу нежитлової нерухомості, разташованої в АДРЕСА_1 , позивач просить виділити йому в натурі будівлю цеху «Модуль», літ «Х», загальною площею 918.8 кв. м, що складається з наступних приміщень: майстерня № 38, площею 31.4 кв. м, кабінет №39, площею 15.1 кв. м, майстерня №40, площею 17.6 кв. м, вентиляторна №41, площею 5.9 кв. м, столярний цех №42, площею 846.1 кв. м.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, в матеріалах справи знаходиться заява позивача з проханням проводити підготовче та судове засідання без присутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в підготовче судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи знаходиться заява відповідачів з проханням проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тому позивач, має право, гарантоване Конституцією України та іншими нормативними актами,на звернення до суду із відповідною позовною заявою за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав та законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.03.2016, зареєстрованого за №2251, ОСОБА_1 є власником 83/1000 частини нежитлової нерухомості, разташованої в АДРЕСА_1 (а.с.6-10).

Позивач звернувся до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у письмовій формі з пропозицією від 17.01.2023, домовитись про укладання договору про виділення в натурі його частки (а.с.11-22).

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 02.10.2019, ОСОБА_1 орендує земельні ділянку на якій розташований спірний об`єкт нерухомості (а.с 27).

Відповідно до технічного паспорта виготовленого Гайсинським бюро технічної інвентаризації №402 від 10.04.2019, об`єкт нерухомості, являє собою будівлю цеху «Модуль», літ. «Х», заг. Площею 918.8 кв. м, що складається з наступних приміщень: майстерня №38 площею 31.4 кв. м, кабінет №39 площею 15.1 кв. м, майстерня №40 площею 17.6 кв. м, вентиляторна №41 площею 5.9 кв. м, столярний цех №42 площею 846.1 кв. м. (а.с.29-35).

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , надіслали відповіді на пропозицію від 17.01.2023, відповідно до якої відмовили ОСОБА_1 у задоволенні його позиції (а.с.37).

Відповідно до статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст. 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 319 ЦК України - передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, у національному законодавстві визначено у ст. 317 ЦК України.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у виразі часток. Ідея спільної часткової власності в тому й полягає, що майно належить усім співвласника одночасно. Тому, наприклад, зменшення майна внаслідок його пошкодження тягне наслідки щодо всіх співвласників, а не одного чи кількох із них.

Відповідно до ст. 358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статей 357, 358 та 364 ЦК України - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є спільної часткової власності та має право па виділення своєї частки в майні в натурі.

Одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Ч. 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Ст. 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р № 5 передбачено, що спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 361 ЦК України - гарантовано право співвласника самостійно розпорядитись своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За статтею 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вище викладені факти та обставини суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 81, 141, 200, 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі із спільного часткового майна - загального цілісного майнового комплексу нежитлової нерухомості, розташованої в АДРЕСА_1 , будівлю цеху « ІНФОРМАЦІЯ_1 », літ «Х», загальною площею 918.8 кв. м, що складається з наступних приміщень: майстерня № 38, площею 31.4 кв. м, кабінет №39, площею 15.1 кв. м, майстерня №40, площею 17.6 кв. м, вентиляторна №41, площею 5.9 кв. м, столярний цех №42, площею 846.1 кв. м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18.01.2024.

Суддя