Справа № 278/5793/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Кулініч Наталія Адамівна про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через свого представника, звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що після смерті батька ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок», розміром 3,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), однак отримала відмову у зв`язку з тим, що відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий після його смерті.

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) розміром 3,64 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок», після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 .

У судове засідання сторони або їх представники не з`явились.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с. 127).

Відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також подано заяви про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги визнали (а.с. 123, 125).

Третьою особою подано заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 28).

Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6), є батьком ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 7, 51-53, 56).

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0256824, виданого 20.10.1997 року (а.с. 12) ОСОБА_4 на підставі рішення Житомирської райдержадміністрації від 12.05.1997 року № 124 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Світанок», розміром 3,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно листа ГУ Держгеокадастру у Житомирській області № 834/35-24 від 08.03.2024 року, ОСОБА_4 включений за № 743 в «Список померлих громадян, які мають право на земельну частку (пай) за рахунок колективної власності реформованого СВК «Світанок» Троянівської сільської ради Житомирського району» «Проектно-технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель реформованого КСП «Світанок» Троянівської сільської ради Житомирського району Житомирської області» розробленої ДП «Поліськгеодезкартографія» в 2004 році (а.с. 117).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.11.2023 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Н. А. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне спадкове майно, у зв`язку з тим, що документ, який підтверджує право власності на вищевказане майно, виданий на ім`я спадкодавця після його смерті (а.с. 10-11).

З довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Н. А. № 241/02-14 від 09.11.2023 року (а.с. 9) вбачається, що спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , син померлого, спадкоємець за законом, спадщину не прийняв, та ОСОБА_3 , дочка померлого, спадкоємиця за законом, спадщину не прийняла.

Зазначене також підтверджується копією спадкової справи № 87/2023 заведеної 09.11.2023 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 42-66).

Так, згідно заяви ОСОБА_3 від 31.10.2023 року, остання зазначає, що є дочкою померлого ОСОБА_5 та вказує, що у встановлені строки спадщину після померлого не прийнала та намірів прийняти її немає; не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я дочки померлого - ОСОБА_6 (а.с. 46).

Крім того, згідно заяви ОСОБА_2 від 08.11.2023 року, останній зазначає, що є сином померлого ОСОБА_5 та вказує, що у встановлені строки спадщину після померлого не прийняв та намірів прийняти її немає (а.с. 48).

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

До правовідносин, що виникли, необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як спадщина після померлого ОСОБА_4 відкрилась до 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття, у спадкоємця, який прийняв спадщину, право на спадкове майно виникає з моменту відкриття спадщини, а не з дня одержання свідоцтва про право на неї. Відповідно до ст. 549 вказаного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України № 720 /95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» /далі - Указ №720/95/, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювати в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу №720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах КСП на час паювання;

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;

- одержання КСП цього акта.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Оскільки ОСОБА_4 при житті належало право на земельну частку (пай) згідно вищеозначеного сертифікату, відтак саме це право входить до складу спадщини. Оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 як спадкодавця; спадщину остання після нього прийняла; інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, не встановлено, є підстави до визнання за позивачем права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК України, ст. ст. 392, 1216, 1218, 1296 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Кулініч Наталія Адамівна про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) розміром 3,64 в умовних кадастрових гектарах за рахунок колективної власності реформованих КСП «Світанок» та СВК «Світанок» Троянівської сільської ради Житомирського району Житомирської області у відповідності із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0256824 виданого Житомирською районною державною адміністрацією від 20.10.1997 та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 15.12.1997 за № 430.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.05.2024 року.

Суддя О. М. Дубовік