ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2024 року

м. Харків

справа № 619/2164/23

провадження № 22-ц/818/434/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи:

Позивач - Комунальне підприємство «ХТМ»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справуза апеляційною скаргою Комунального підприємства «ХТМ» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2023 року ухвалене у складі судді Остропілець Є.Р.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року КП «Харківські теплові мережі» звернулись до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 заборгованості за послуги опалення та гарячого водопостачання у розмірі 178 960 грн. 00 коп. та судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1-1184 від 08.06.2004 на праві приватної власності у 7/100 частинах, належить нежитлове приміщення загальною площею 113,6 м2 у житловому будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до статті 24 ЗУ «Про теплопостачання» основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

05 квітня 2019 року представниками КП «Харківські теплові мережі» був складений акт обстеження системи тепло споживання об`єкту № 177/1274, згідно якого система теплопостачання єдина із системою теплопостачання житлового будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення споживача теплової енергії. Приміщення використовується під магазин непродовольчих товарів.

Відповідно до вимоги п. 4 Правил користування теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 було надано припис укласти договір з КП «Харківські теплові мережі», як теплопостачальною організацією. Відповідно до вимог п. 5.5.1 правил технічної експлуатації теплових установок і мереж було надано припис надати розрахунок теплового навантаження на опалення нежитлового приміщення, власником якого він є, що виконаний проектною організацією, що має ліцензію на виконання даного виду робіт, для узгодження Центром контролю та обліку теплоспоживання КП «Харківські теплові мережі». Вимоги припису виконані відповідачем не були.

18.11.2021 представником КП «Харківські теплові мережі» був складений акт обстеження системи тепло споживання об`єкту № 177/2014, згідно якого встановлено: нежитлове приміщення знаходиться у тепловому конторі житлового будинку з загальними внутришньобудинковими комунікаціями. Система опалення нежитлового приміщення є єдиною та неподільною з внутрішньо будинковою системою опалення житлового будинку. Через нежитлове приміщення проходять ізольовані вертикально розташовані трубопроводи внутрішньобудинковою системою опалення. Гаряче водопостачання: відсутній трубопровід, що підводиться до житлового будинку. Розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитлових приміщеннях, розташованих у будинках, оснащених будинковими приладами обліку теплової енергії здійснюється згідно їх показань, які розподіляються між власниками нежитлових приміщень пропорційно теплових навантажень, а між власниками житла пропорційно площам квартир.

Відповідно до вимог вказаного нормативу, КП «Харківські теплові мережі» у червні 2022 провели нарахування безпідставно спожитої теплової енергії по особовому рахунку НОМЕР_1 за період з 01.10.2021 по 30.11.2021 у розмірі 6 893, 26 грн. У зв`язку з тим, що приміщення відповідача не обладнано окремим тепловим вводом, КП «Харківські теплові мережі» не мають технічної можливості здійснити їх відключення.

Постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки позивач здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів 2021-2023. Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень підтверджується актами про підключення та відключення опалення на початку та прикінці опалювального сезону до житлових будівель в цілому. Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача будинку.

Користування тепловою енергією по договору в період з 01.12.2021 по 31.03.2023 по о/рахунку 17721-9206 ФО ОСОБА_1 . З 01.12.2021 по нежитловому приміщенню за адресою: АДРЕСА_2 з фізичною особою ОСОБА_1 здійснювалось на підставі індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії.

Відповідачу направлялися рахунку-фактури за абонентську плату. Станом на 31.03.2023 абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 265,90 грн, яка утворилась за період з 01.12.2021 по 31.03.2023. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 178 960, 00 грн, з яких: 171 800,84 грн вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором; 265,90 грн абонентська плата; 6 893, 26 грн вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладання договору.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обсягу спожитого тепла та методики, за якою було здійснено нарахування.

Не погодившись з рішенням суду КП «ХТМ»подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи просило рішення скасувати, та ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що співвласники мають сплачувати надані послуги з теплопосмтачання в місцях загального користування пропорційно займаній площі житла. Транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, які проходять через квартиру і не відключені від загальної системи центрального опалення призначені для функціонування внутрішньобудинкових систем. Обов`язок сплатити вартість теплової енергії законодавець пов`язує не з видом пристроїв, які використовують теплову енергію, а з фактом її споживання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін, як законне та обгрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст.369ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 статті 7ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.07.2004 реєстраційний № 6701410, на підставі договору купівлі-продажу № 1-1184 від 08.06.2004 на праві приватної власності у 7/100 частинах, належить нежитлове приміщення загальною площею 113,6 м2 у житловому будинку АДРЕСА_1 .

05 квітня 2019 року представниками КП «Харківські теплові мережі» був складений акт обстеження системи тепло споживання об`єкту № 177/1274, згідно якого система теплопостачання єдина із системою теплопостачання житлового будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення споживача теплової енергії. Приміщення використовується під магазин непродовольчих товарів. Відповідно до вимоги п. 4 Правил користування теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 було надано припис укласти договір з КП «Харківські теплові мережі», як теплопостачальною організацією.

Акти, складені КП «Харківські теплові мережі» від 15.10.2021року, 06.04.2023 року, будинок за адресою: АДРЕСА_1 підключався до центрального опалення та відповідно відключався в неопалювальний період, а отже, і нежитлові приміщення споживача, також були підключені до центрального опалення.

18.11.2021 представником КП «Харківські теплові мережі» був складений акт обстеження системи тепло споживання об`єкту № 177/2014, згідно якого встановлено: нежитлове приміщення знаходиться у тепловому конторі житлового будинку з загальними внутрішньо будинковими комунікаціями. Система опалення нежитлового приміщення є єдиною та неподільною з внутрішньо будинковою системою опалення житлового будинку. Через нежитлове приміщення проходять ізольовані вертикально розташовані трубопроводи внутрішньо будинковою системою опалення. Гаряче водопостачання: відсутній трубопровід, що підводиться до житлового будинку. Розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитлових приміщеннях, розташованих у будинках, оснащених будинковими приладами обліку теплової енергії здійснюється згідно їх показань, які розподіляються між власниками нежитлових приміщень пропорційно теплових навантажень, а між власниками житла пропорційно площам квартир.

Згідно акту від 11.10.2005 складеного начальником теплового району № 1 Дергачівського ПКХ Корсакович В.П., в присутності ФОП ОСОБА_2 : в приміщенні 113 м2 за адресою: АДРЕСА_1 - теплоносій не подається у зв`язку з відключенням системи опалення даного приміщення від внутрішньо будинкової системи будівлі. Опалювані прилади демонтовані, магістральні трубопроводи відсутні, стояки у кількості 5 штук заізольовані.

Згідно з декларацією відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки №3 від 28.01.2015.

Згідно акту обстеження від 08.08.2023 складеного комісією, а саме в складі інженера КП «СЖЕГ» Керемет В., начальника дільниці Гусєва М., інженера ОСОБА_3 , представника КП «ХТМ» майстра дільниці № 2, Т/Р № 5 Никитенко В. було проведено обстеження нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з якого вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , здано в експлуатацію в 1957 році, 3 поверховий, 15 кв, стіни силікатна цегли, обладнаний центральним опаленням, холодним водопостачанням, водовідведенням. При обстежені встановлено: на першому поверсі житлового будинку знаходяться нежитлові приміщення (магазин). Одне з яких належить приватному підприємцю ОСОБА_4 . В приміщенні проходять транзитом 5 стояків центрального опалення на верхні поверхи, які ізольовані ізоляційними матеріалами, прилади опалення відсутні. Висновок: вказане вище, нежитлове приміщення не обігрівається від системи центрального опалення будинку.

Правовідносини що виникли між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005, Постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією», Методикою № 315 («Про затвердження Методики розподілу між співвласниками обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.22.2018 № 315), які вірно застосовані судом першої інстанції.

Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Так, за приписами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач визначений як фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно положення п. 20 ст.1 ЗУ «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005 тепловикористальна установка - комплекс обладнання (пристроїв), що використовує теплову енергію (теплоносій) для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання, технологічних або комунально-побутових потреб.

Відповідно п. 30 ст.1 ЗУ «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005 споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно п. 8 ст. 3 Постанови КМУ № 1198 від 03.10.2007 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» система теплоспоживання - комплекс теплоспоживчих установок, з`єднаний із системою теплопостачання, призначений для задоволення потреб споживача відповідно до договору.

Відповідно п. 9 ст. 3 Постанови КМУ № 1198 від 03.10.2007 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Згідно п. 11 ст. 3 Постанови КМУ № 1198 від 03.10.2007 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» тепловикористальне обладнання - комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого

водопостачання і технологічних потреб.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Згідно приписів п. 1 р. ІІ Методики № 315 (в реакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для приміщень з індивідуальним опаленням та неопалюваних приміщень здійснюється розподіл теплової енергії, що надходять у ці приміщення від транзитних ділянок неізольованих трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, о прокладені у цих приміщеннях, відповідно до п. 4 р. V Методики.

У відповідності до п. 4 розділу V Методики № 315 (у відповідній редакції від 22.11.2018) Обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення (Qопінд.ф.с), визначається розрахунково або за результатом енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього приміщення.

За відсутності результатів енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем приміщення, при недопущенні виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу до такого приміщення або перешкоджанні їм у доступі до нього для з`ясування протяжності, діаметра та стану теплоізоляції транзитного(их) трубопроводу(ів) обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення (Qопінд.ф.с), розраховується за формулою.

Розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитловим приміщенням, розташованих у будинках, оснащених будинковими приладами обліку теплової енергії, здійснюється згідно їх показань, які розподіляються між власниками нежитлових приміщень пропорційно тепловим навантаженням.

Наданий суду розрахунок теплового навантаження на опалення від 11.04.2019, згідно з яким він виконаний згідно КТМ 204 України 244-94.

У спірному житловому будинку встановлений загальнобудинковий прилад обліку. Окремий прилад обліку в спірному нежитловому приміщенні відсутній.

Таким чином КТМ 204 України 244-94 може застосовуватися для розрахунку теплового навантаження лише окремої житлової або громадської будівлі (споруди) і не може застосовуватися для визначення теплового навантаження окремо для приміщення, яке немає окремої від будинку системи опалення і є складовою частиною будинку.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

За змістом статті 1Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» комунальні послуги- це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач (індивідуальний споживач)- фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 5частини 2статті 7 Закону України «Прожитлово-комунальніпослуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 683/2743/15-ц, провадження № 61-33787св18; від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.

Статтею 1 Закону України«Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії- фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Теплова енергія-це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Абзацом 8 пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженихПостановою КабінетуМіністрів Українивід 21липня 2005року №630 передбачено, що централізоване опаленняце послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормальної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Пунктом 8 Правил № 630 передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4(далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

17 вересня 2019 року набрав чинності наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води»(далі - Порядок № 169).

Пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 169 визначає, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до мережі (системи) централізованого опалення (теплопостачання) (далі - ЦО) та системи (мережі) постачання гарячої води (далі - ГВП), мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 169).

Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (пункт 4 розділу ІІІ Порядку№ 169).

Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил (пункт 7 розділу ІІІ Порядку № 169).

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 953/24063/19, провадження № 61-5095 св 21.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником, нежитлового приміщення загальною площею 113,6 м2 у житловому будинку АДРЕСА_1 . Належне ОСОБА_1 приміщення знаходиться у житловому будинку, від системи централізованого опалення не відключене. Система його опалення є неподільною частиною єдиної системи опалення будинку.

Предметом спору і об`єктом цивільно-правових відносин є надання у належне відповідачу приміщення теплової енергії, яка була фактично отримана ним.

Якщо у приміщеннях наявні трубопроводи, стояки, споживач сплачує за фактичне тепло, яке виділяється від них, оскільки фактично споживаєтеплову енергію. Саме теплоносій передає теплову енергію, і тому його наявність в стояках та трубопроводах, що розташовані в приміщенні, підтверджує факт передачі споживачу теплової енергії і відповідно прийняття ним даної теплової енергії.

З матеріалів справи вбачається, що Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» надавались послуги з теплопостачання до вищевказаного житлового будинку, зокрема, і до приміщення відповідача, що підтверджується актами підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії та переліками споживачів до цих актів.

Належне відповідачу приміщення знаходиться у житловому будинку та відповідно має загальну систему опалення з житловим будинком. Теплові мережі житлового будинку (у тому числі трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення, та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплопостачання.

Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 13 червня2018 року у справі №317/1636/16-ц, провадження №61-19820св18.

Згідно положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів на підтвердження звернення відповідача до органу місцевого самоврядування із заявою про відключення належної його квартири від мережі централізованого опалення матеріали справи не містять.

Отже, відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач, та несе обов`язок зі сплати таких послуг незалежно від факту укладення договору між сторонами.

Будь-яких доказів того, що у спірний період послуги, що надає позивач, ним не споживались, відповідачем не надано.

Розрахунок теплового навантаження на опалення від 11.04.2019 року ОКТ/154 зроблено з урахуванням заізольованості транзитних стояків, що проходять через нежитлове приміщення на верхні поверхи для їх обігріву.

Акти підключення та відключення до теплопостачання будинку в якому знаходяться нежитлові приміщення споживача є належними доказами надання позивачем послуг, адже ці акти свідчать про подачу теплопостачання до конкретного будинку, між іншим у списку є і відповідач.

Між тим, відповідачем не спростовані відомості встановлені в актах обстеження системи теплопостачання об`єкту за змістом яких належні відповідачу нежитлові приміщення знаходяться у тепловому контурі житлового будинку та споживач користується тепловою енергією.

Враховуючи викладене судова колегія доходить висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому вона підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, судові витрати підлягають перерозподілу відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» .

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «ХТМ» задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства «ХТМ» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, м Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_3 у філії ХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823, ) вартість безпідставно спожитої теплової енергії у період з 01.10.2021 по 30.11.2021 в сумі 6893,26 грн, вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором за період з 01.12.2021 по 31.03.2023 у розмірі 171800,84 грн, абонентську плату за період з01.12.2022 по 31.03.2023 в розмірі 265,90 грн та судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях в сумі 6710,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2024 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук