ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3256/24 Справа № 205/2622/23 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О.С. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати, пені та трьох відсотків річних (суддя першої інстанції Приходченко О.С.),

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати, пені та трьох відсотків річних, в якому з урхуванням уточнених позовних вимог просили стягнути з відпоідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 43 798 грн. 69 коп., пеню у розмірі 19 091 грн. 41 коп., 3 % річних у розмірі 3 510 грн., інфляційні втрати у розмірі 19 932 грн. 81 коп. та витрати на оплату послуг експерта ОСОБА_5 у розмірі 2 500 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. та судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати, пені та трьох відсотків річних відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодились позивачки та через свого представника ОСОБА_2 , подали апеляційну скаргу, в якій зазначено, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції надав невірну оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

Скарга мотивована тим, що розмір страхового відшкодування позивачем не було погоджено, МТСБУ зобов`язано було визначити розмір заподіяної шкоди, встановити вартість транспортного засобу до ДТП та у пошкодженому стані після ДТП, шляхом замовлення висновку експерта чи звіту оцінувача.

МТСБУ замовила у експерта ОСОБА_5 експертизу лише щодо вартості КТЗ до ДТП, вартість КТЗ після ДТП, на замовлення МТСБУ експерт ОСОБА_5 не рахував.

Наголошує на тому, що лише висновок експерта чи звіт оцінювача є належними доказами спричиненої шкоди. Аварійний сертифікат не є належним доказам вартості транспортного засобу після ДТП та не може підміняти висновок експерта.

Вказує, що і висновок експерта ОСОБА_5 № 96С23 від 02.05.2023 року і висновок експерта Дроздова № 4204/20/20 від 23.04.2020 року було безпідставно проігноровано судом першої інстанції.

Аварійний сертифікат № 59-R/72/5 від 12.03.2020 року, складеним аварійним комісаром ОСОБА_6 не є належним доказом вартості транспортного засобу після ДТП.

ОСОБА_2 , просив рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від представника МТСБУ ОСОБА_7 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він наголошує на тому, що судом першої інстанції об`єктивно вірно зроблено висновок, що розмір страхового відшкодування МТСБУ визначено на підставі висновку судового експерта та норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

ОСОБА_7 , просив рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2023 року залишити без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13.ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 86332,91 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (3028 х 100=302800), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що автомобіль Ford, державний номер НОМЕР_1 , на праві власності на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом належить ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12, 13, 14).

12 березня 2020 року о 09.40 годині біля електроопори № 68 на Кайдацькому мості у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volvo, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , та автомобіля Ford, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/2212/20 від 14 травня 2020 року ОСОБА_8 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави (а.с. 15).

23 березня 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , 2009 року народження, в особі представника звернулися до відповідача МТСБУ із повідомленням про настання страхового випадку (а.с. 16, 17, 18).

ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , 2009 року народження, в особі представника 24 червня 2020 року звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування на її рахунок (а.с. 19, 20).

Згідно з висновком експерта ОСОБА_9 № 4204/20/20 від 23 квітня 2020 року вартість матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, складає 127 796 грн. 11 коп. Ринкова вартість транспортного засобу Ford, державний номер НОМЕР_1 , після ДТП становить 23 655 грн. 94 коп. (а.с. 27-37).

Відповідно до аварійного сертифіката № 59-R/72/5 від 12 березня 2020 ринкова вартість транспортного засобу Ford, державний номер НОМЕР_1 , складає 127 790 грн. 88 коп., ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 85 000 грн. (а.с. 114-117).

27 липня 2020 року ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , 2009 року народження, в особі представника отримала регламенту виплату у розмірі 28 527 грн. 25 коп. (а.с. 21).

04 серпня 2020 року ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , 2009 року народження, в особі представника звернулася зі скаргою до Національної банк України на дії МТСБУ щодо визначення розміру страхового відшкодування (а.с. 22-24, 25).

Згідно з висновком експерта ОСОБА_5 № 96С23 від 02 травня 2023 року розмір матеріальної шкоди, завданої автомобілю Ford, державний номер НОМЕР_1 , в результаті ДТП, складає 127 790 грн. 88 коп., ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу Ford, державний номер НОМЕР_1 , після ДТП становить 41 201 грн. 31 коп. (а.с. 128-143).

Відмовляючі в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачами не було належними доказами спростовано висновок аварійного комісара щодо ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу Ford, державний номер НОМЕР_1 .

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Правовідносини, які винили між сторонами урегульовано ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною 9.1 статті 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Приписами ч. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до положень ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власникові відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Стаття 34.3 вказаного Закону передбачає, що,якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Приписами ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язанийу разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Таким чином, спеціальний Закон передбачає виключну обставину, за якої потерпіла особа може самостійно (за власним замовленням) визначити розмір шкоди та страховик буде зобов`язаний відшкодувати саме такий її розмір, а саме: у разі якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

В матеріалах справи відсутні докази того, що страховиком МТ СБУ було порушено відповідний 10-денний строк для визначення розміру збитку, тому суд дійшов правильного висновку, що визначення розміру страхового відшкодування та його виплата на користь позивача, були здійснені у встановленому законодавством порядку, крім того, як було вірно вказано місцевим судом, позивачками не надано було рецензію на звіт експерта та аварійний сертифікат.

Оскільки, позивачами не було доведено факт порушення відповідачем процедури визначення розміру страхового відшкодування та у зв`язку з цим правомочність проведення експертного дослідження за власним замовленням, суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необгрунтованістю та недоведеністю.

Виконання відповідачем вимог п. 34.2 ст. 34 Закону виключає можливість позивача самостійно визначати розмір матеріального збитку з метою отримання страхового відшкодування.

Відповідно до ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Доводи стосовно того. що аварійний комісар ОСОБА_6 не оглядав пошкоджений автомобіль, а тому даний сертифікат не може бути належним доказам є безпідставними та спростовуються самим же сертифікатом № 59-R/72/5, з якого вбачається, використовувались джерела інформації, зокрема результати огляду ТЗ.

За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав позивача.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта