ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 675/705/23

Провадження № 22-ц/4820/1333/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Дияк Я. А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2024 року (суддя Пашкевич Р. В., повне судове рішення складено 03 травня 2024 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У квітні 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - Банк), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 17.08.2021 між АТ «Альфа Банк» (у зв`язку із зміною найменування АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 501349905. Банк виконав свої зобов`язання щодо надання позичальнику кредиту в сумі 225000 грн. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 22.01.2023 виникла заборгованість у розмірі 286097,34 грн.

Зазначену заборгованість Банк просив стягнути з позичальника.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501349905 у розмірі 286097,34 грн, а також судовий збір у розмірі 4291,46 грн.

ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що зі змісту оферти неможливо встановити згоду двох сторін щодо істотних умов договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання не означає укладення договору про споживчий кредит. Позивач не надав доказів надання Банком грошових коштів позичальнику в сумі 225000 грн. Сплата коштів за кредитним договором не може бути підтвердженням укладення договору про надання кредиту. Розрахунок заборгованості не містить відомостей, які б давали можливість перевірити правильність нарахування процентів.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 17.08.2021 між ОСОБА_2 та АТ «Альфа Банк» була підписана оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501349905.

17.08.2021 ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», якою підтвердила акцепт публічної пропозиції та укладення договору з АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сайті Банку.

Крім того, сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі графік платежів і розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг.

Банк і ОСОБА_2 узгодили суму кредитного ліміту 225000 грн; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом; строк кредитування з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; строк внесення платежу; суму щомісячного платежу; реальну річну процентну ставку, наслідки прострочення невиконання зобов`язань за договором споживчого кредиту.

На підставі договору відповідачці було надано споживчий кредит на споживчі цілі в розмірі 225000 грн на умовах сплати процентів за користування кредитом 35% річних. Строк повернення кредиту 17.08.2026.

За розрахунком позивача станом на 22.01.2023 за договором виникла заборгованість у розмірі 286097,34 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 215815,85 грн, заборгованість за процентами - 70281,49 грн.

05.04.2023 ОСОБА_2 була надіслана досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання вимоги.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з факту невиконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до закону зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Твердження відповідачки про те, що з договору оферти неможливо встановити згоду двох сторін, щодо істотних умов договору є безпідставним, виходячи з того, що оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501349905 від 17.08.2021 особисто підписана відповідачкою.

Зі змісту оферти вбачається, що підпис позичальника на цьому договорі свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування, та про те, що акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501349905 обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 17.08.2021 отримала ОСОБА_2 у дату складання цієї оферти.

Факт перерахування коштів за договором підтверджується меморіальним ордером № 478379231 від 17.08.2021 (банк платника АТ «Сенс Банк», отримувач ОСОБА_2 , сума 225000 грн, призначення платежу надання кредиту за кредитним договором № 501349905 від 17.08.2021).

Тому доводи апеляційної скарги про недоведеність отримання позичальником кредитних коштів у сумі 225000 грн є необґрунтованими.

В оферті на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501349905 передбачено, що кредит надано на умовах сплати процентів за користування 35% річних. Строк повернення кредиту 17.08.2026.

На підтвердження вимог позивач надав розрахунок заборгованості за кредитом № 501349905 від 17.08.2021 за період з 17.08.2021 по 22.01.2023 на загальну суму 286097,34 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 215815,85 грн та заборгованості за процентами - 70281,49 грн.

Вказаний розрахунок відповідачка не спростувала, не надала свій розрахунок.

Відповідно до частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв`язку з наведеним вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновки не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 липня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта