УХВАЛА

13 травня 2024 року

м. Київ

справа № 755/11076/23

провадження № 61-6283ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у справі за заявою неповнолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , про забезпечення доказів до подання позовної заяви, особи, які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ Шевченко Інна Леонтіївна, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просив суд забезпечити докази шляхом витребування з Дніпровського районного УП ГУНП у м. Києві матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0002739 (складених 15 серпня 2021 року співробітниками СОГ протоколу, опису місця події, пояснень осіб, незаконно проживаючих у квартирі за адресою АДРЕСА_1 ) для огляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року, відмовлено в задоволенні заяви неповнолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

ОСОБА_1 29 квітня 2024 року через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення доказів задовольнити.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвали суду першої інстанції про забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів передбачено пунктом 2 частини першої статті 353 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки ухвала суду першої інстанції та постановак апеляційної інстанції за наслідками перегляду ухвали про забезпечення доказів не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у справі за заявою неповнолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , про забезпечення доказів до подання позовної заяви, особи, які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ Шевченко Інна Леонтіївна, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат