Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2024Справа №607/22084/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі : головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря Є.І.Тинкалюк

представника позивача М.О.Коломієць

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат в розмірі 30926,51 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 13223,49 грн. нарахованих за невиконання рішень судів про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 липня 2020 року у справі №607/2340/20 частково задоволеного його позов до відповідача та стягнуто з останнього в його користь 295 704 грн збитків та 7153,89 грн судових витрат. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року вказане рішення суду від 30 липня 2020 року залишено без змін. На виконання вказаного рішення та постанови суду Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчі листи від 30 липня 2020 року та від 08 грудня 2020 року на загальну суму 308 634,37 грн.

Постановою державного виконавця від 16 січня 2021 року відкрито виконавче провадження №64169343 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 295 704 грн збитків та 7153,89 грн судових витрат. Постановою державного виконавця від 08 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження №64421216 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5625 грн та 151,48 грн на відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи. Постановою державного виконавця від 08 лютого 2021 року виконавчі провадження №64169343 та №64421216 об`єднано у зведене виконавче провадження №64428927.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2021 року у справі №607/12557/21 стягнуто з відповідача у зв`язку із невиконанням основного грошового зобов`язання 3% річних в сумі 5395 грн та інфляційні втрати у розмірі 15 397,13 грн, 908 грн сплаченого судового збору, 5000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також 35 грн понесених витрат на оплату поштових витрат. На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист №607/12557/21, який направлено на виконання приватному виконавцю Вариводі Д.В. для відкриття виконавчого провадження.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2022 року у справі №607/11908/22 стягнуто з відповідача інфляційні втрати у сукупному розмірі 54 288,78 грн, три відсотки річних у сукупному розмірі 10 520,70 грн, нарахованих за невиконання рішень судів про стягнення грошових коштів, 992,40 грн сплаченого судового збору.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/11908/22 від 23 листопада 2023 стягнуто з відповідача на користь позивача стягнуто 5048,00 гривень, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу 5000 гривень та фактичних витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги у даній справі, що складається із поштових витрат в розмірі 48 гривень.

На виконання даних судових рішень Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчі листи №607/11908/22, які направлено Приватному виконавцеві Вариводі Д.В. для відкриття виконавчого провадження.

Постановою від 17.10.2023 відкрито виконавче провадження № 73073416 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 інфляційні витрати у сукупному розмірі 54 288,78 гривень три відсотки річних в сукупному розмірі 10 520,70 гривень, нарахованих за невиконання рішень судів про стягнення грошових коштів. Стягнуто з відповідача на користь позивача 992,40 гривень сплаченого судового збору.

Постановою від 17.10.2023 відкрито виконавче провадження № 73074645 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5048,00 гривень, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу 5000 гривень та фактичних витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги у даній справі, що складається із поштових витрат в розмірі 48 гривень.

Відповідно до листа Приватного виконавця Вариводи Д.В. від 30.10.2023 №8576 cтаном на 30.10.2023 року всього стягнуто з боржника 18665,32 грн. Дана сума стягнута з боржника 29.05.2021 року.Cумарний залишок заборгованості станом на 30.10.2023 по виконавчих провадженнях становить - 389 605, 45 грн. Тому в силу вимог ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 30926,51 грн. інфляційних втрат та 13223,49 грн. 3% річних від простроченої суми, а також понесені судові витрати.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2023року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача адвокат Коломієць М.О. в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши докази у справі, суд встановив наступні обставини.

Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 липня 2020 року у справі №607/2340/20 частково задоволеного його позов до відповідача та стягнуто з останнього в його користь 295 704 грн збитків та 7153,89 грн судових витрат. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року вказане рішення суду від 30 липня 2020 року залишено без змін. На виконання вказаного рішення та постанови суду Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчі листи від 30 липня 2020 року та від 08 грудня 2020 року на загальну суму 308 634,37 грн.

Постановою державного виконавця від 16 січня 2021 року відкрито виконавче провадження №64169343 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 295 704 грн збитків та 7153,89 грн судових витрат. Постановою державного виконавця від 08 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження №64421216 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5625 грн та 151,48 грн на відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи. Постановою державного виконавця від 08 лютого 2021 року виконавчі провадження №64169343 та №64421216 об`єднано у зведене виконавче провадження №64428927.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2021 року у справі №607/12557/21 стягнуто з відповідача у зв`язку із невиконанням основного грошового зобов`язання 3% річних в сумі 5395 грн та інфляційні втрати у розмірі 15 397,13 грн, 908 грн сплаченого судового збору, 5000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також 35 грн понесених витрат на оплату поштових витрат. На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист №607/12557/21, який направлено на виконання приватному виконавцю Вариводі Д.В. для відкриття виконавчого провадження.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2022 року у справі №607/11908/22 стягнуто з відповідача інфляційні втрати у сукупному розмірі 54 288,78 грн, три відсотки річних у сукупному розмірі 10 520,70 грн, нарахованих за невиконання рішень судів про стягнення грошових коштів, 992,40 грн сплаченого судового збору.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/11908/22 від 23 листопада 2023 стягнуто з відповідача на користь позивача 5048,00 гривень, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу 5000 гривень та фактичних витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги у даній справі, що складається із поштових витрат в розмірі 48 гривень.

Згідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання даних судових рішень Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчі листи №607/11908/22, які направлено Приватному виконавцеві Вариводі Д.В. для відкриття виконавчого провадження.

Постановою від 17.10.2023 відкрито виконавче провадження № 73073416 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 інфляційні витрати у сукупному розмірі 54 288,78 гривень три відсотки річних в сукупному розмірі 10 520,70 гривень, нарахованих за невиконання рішень судів про стягнення грошових коштів. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 992,40 гривень сплаченого судового збору.

Постановою від 17.10.2023 відкрито виконавче провадження № 73074645 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5048,00 гривень, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу 5000 гривень та фактичних витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги у даній справі, що складається із поштових витрат в розмірі 48 гривень.

Відповідно до листа Приватного виконавця Вариводи Д.В. від 30.10.2023 №8576 cтаном на 30.10.2023 року всього стягнуто з боржника 18665,32 грн. Дана сума стягнута з боржника 29.05.2021 року.

Станом на 30.10.2023 року залишок заборгованості по виконавчому провадженню №69733970 становить 26735,13 гривень.

Станом на 30.10.2023 року залишок заборгованості по виконавчому провадженню №64169343 становить - 286 243,96 гривень.

Станом 30.10.2023 року залишок заборгованості по виконавчому провадженню №64421216 становить - 5776,48 гривень.

Станом на 30.10.2023 року залишок заборгованості по виконавчому провадженню №73073416 становить 65801,88 гривень.

Станом на 30.10.2023 року залишок заборгованості по виконавчому провадженню №73074645 становить 5048,00 гривень.

Таким чином, сумарний залишок заборгованості станом на 30.10.2023 по виконавчих провадженнях становить - 389 605, 45 грн.

За положеннями частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Поряд з тим, згідно за ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 та від 16.05.2018р. у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок про те, що положеннями статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Отже, положення даної статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у Постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України), та в Постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження 254цс 19)).

Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів виконання відповідачем зазначених судових рішень, стягнуті кошти позивачу не сплачено.

Таким чином, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення з відповідача в інфляційних втрат розмірі 30926,51 грн. за період з 02.09.2022 року до 06.11.2023 року та трьох відсотків річних в розмірі 13223,49 грн. та 3% річних за період з 02.09.2022 року до 06.11.2023 року, з розрахунку представленого позивачем. Виконаний позивачем розрахунок суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат, здійснений у відповідності до вимог закону, оскільки позивачем при здійснені розрахунку враховано суми, які були стягнуті на підставі рішень суду та обрано вірний період їх обрахування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань, права позивача порушені, а відтак відповідач зобов`язаний, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, сплатити позивачу інфляційні втрати, 3% річних за прострочення виконання зобов`язань, а тому позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у сукупному розмірі 30926,51 грн. та три відсотки річних у сукупному розмірі 13223,49 грн., нарахованих за невиконання рішень судів про стягнення грошових коштів.

Крім того, на підставі ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, враховуючи задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи, які складаються з судового збору сплаченого позивачем в розмірі 1073,60 грн., 5000 грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також 47 грн. понесених на оплату поштових витрат, що документально підтверджені.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 280, 282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у сукупному розмірі 30926,51 грн. та три відсотки річних у сукупному розмірі 13223,49 грн., нарахованих за невиконання рішень судів про стягнення грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1073,60 грн. сплаченого позивачем судового збору, 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також 47 грн. понесених на оплату поштових витрат

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня з дня складання повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. М. Братасюк