УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1059/23

Провадження № 2-п/568/1/24

13 травня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Бірук Т.Б., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 11.10.2023р. у цивільній справі № 568/1059/23 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 3 799, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 2 147, 20 грн..

22.03.2024р. відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, пославшись на те, що повний текст рішення у паперовому вигляді станом на 22.03.2024 року йому не вручено. Про існування такого йому стало відомо від ДВС у Дубенському районі Рівненської області, яким було відкрите виконавче провадження щодо виконання даного судового рішення, що надійшло йому засобами поштового зв`язку 15.03.2024 року. Відтак, вважає, що з вказаних підстав має право на подання заяви про перегляд заочного рішення суду та поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд. Зазначає, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, а тому був позбавлений права на справедливий суд. Підставою ж перегляду заочного рішення зазначає те, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження заподіяння моральної шкоди на суму 20 000,00 грн. Зазначений розмір є неспівмірним із заподіяною шкодою та призводить до безпідставного збагачення позивача.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Бірук Т.Б. у судовому засідання просили відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що відповідачу було достеменно відомо про розгляд справи в суді. Судом були здійснені всі необхідні заходи, передбачені ЦПК України щодо повідомлення відповідача про розгляд справи. Повістки про виклик до суду та копія заочного рішення направлялися судом за місцем проживання відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засідання просив задовольнити його заяву про перегляд заочного рішення з підстав, викладених в заяві.

Заслухавши думку позивач, її представника, пояснення відповідача, судом встановлено наступне.

Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення. Так, відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до суду, який це рішення ухвалив, на предмет наявності передбачених частиною першою ст. 288 ЦПК України підстав для його скасування, і оскаржити таке рішення у загальному порядку (ст.ст. 284-288 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст.126 ЦПК України).

Проте, не у всіх випадках, коли до суду надійшли документи після спливу процесуального строку, ці документи слід залишати без розгляду. Так, якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених ч.ч. 2,3 ст. 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у ст. 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

З урахуванням наведеного, а також висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі 214/5505/16, питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду підлягає вирішенню під час розгляду цієї заяви по суті.

Вирішуючи питання поновлення строку на звернення до суду з одночасним вирішенням питання про перегляд заочного рішення, суд виходить з наступного обґрунтування.

У своїй заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_2 посилається на те, що повний текст рішення виготовлено 16.10.2024 року, однак станом на 22.03.2024 року він його не отримував, а дізнався про нього 15.03.2024 року від ДВС у Дубенському районі Рівненської області , яким було відкрито виконавче провадження щодо виконання даного судового рішення, та 11.03.2024 року було відкрито виконавче провадження № 74397424. Також, відповідач посилається на те, що він не був повідомлений належним чином про засідання у даній справі.

Проте наведені відповідачем обставини не відповідають дійсності, оскільки вивченням наявних в суді матеріалів цивільної справи встановлено, що заочне рішення було надіслано ОСОБА_2 19.10.2023 року. До суду повернулось рекомендоване повідомлення з конвертом з відміткою про те, що 07.11.2023 року адресат відмовився від отримання даного конверта, з направленим йому заочним рішенням (а.с. 34).

Згідно ст. 283 ЦПК України відповідачам, які не з`явились у судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку передбаченому ст. 272 цього кодексу.

Відповідно ч.5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалене поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Згідно п.4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи повідомленою цією особою суду.

Виходячи з викладеного, днем вручення відповідачу заочного рішення є 07.11.2023р., день проставлення поштою відмітки про відмову в отриманні, а тому строк для подання заяви про перегляд заочного рішення сплинув через двадцять днів, тобто 27.11.2023р.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про перегляд заочного рішення до суду надійшла 22.03.2024р., тобто після закінчення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Окрім цього, останній неодноразово викликався у судові засідання з приводу розгляду даної справи. Згідно рекомендованого повідомлення, що повернулось до суду , встановлено, що 08.08.2023 року ОСОБА_2 отримав позовну заяву ОСОБА_1 з додатками разом з повісткою про виклик на судове засідання на 23.08.2023р., однак в судове засідання не прибув, відзив не надав (а.с. 15). На друге засідання, що відбулося 11.10.2023р. відповідач також не з`явився, викликався належним чином, шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання. Від отримання повістки відмовився, що підтверджується повернутим поштою до суду конвертом з рекомендованим повідомленням з відміткою про відмову в отриманні (а.с.22). Тобто ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про час та дату кожного судового засідання, та був обізнаний про наявність справи щодо нього у Радивилівському районному суді Рівненської області.

Згідно ч. 9 ст. 130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Відповідно до положень ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Поновлення процесуального строку за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Зі змісту розглядуваної заяви вбачається, що поважними причинами відповідач вважає його необізнаність про існування такого рішення суду, а також не отримання повістки про виклик в судові засідання, що спростовується наявними матеріалами у справі.

З наданих до суду матеріалів та обґрунтувань клопотання про поновлення процесуального строку не убачається будь-яких інших поважних причин, які б стали підставою для поновлення пропущеного відповідачем строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду слід відмовити.

Так, процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у ч.3 ст. 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч.4 ст. 287 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази, з урахуванням висновку Верховного Суду, суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення відповідачу строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, що є підставою для залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.130, 272, 284, 287, 288 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 11.10.2023 по справі № 568/1059/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, залишити без задоволення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня постановлення даної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17.05.2024р.

Суддя О.М. Делалова