Провадження № 22-ц/802/258/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Власюк О. С.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 подану його представником ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2023 року Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» (надалі - ДКП «Луцьктепло») звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що підприємство надає послуги по теплопостачанню та підігріву холодної води, в тому числі кватиру № НОМЕР_1 в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за вказаною адресою та є споживачем послуг, які надаються ДКП «Луцьктепло». Однак свого обов`язку з оплати за надані послуги відповідачі належним чином не виконували, у зв`язку з чим станом на 01.08.2023 виникла заборгованість з оплати за надані комунальні послуги в розмірі 86868,23 гривень.

У листопаді 2023 року ДКП «Луцьктепло» подало заяву про зменшення позовних вимог, просило стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з січня 2021 року по червень 2023 року в розмірі 62560,95 гривень та судовий збір в сумі 2684 гривню.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2023 року позов задоволено.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 62 560,95 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ДКП «Луцьктепло» судовий збір у розмірі 1 342,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ДКП «Луцьктепло» судовий збір у розмірі 1 342,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить рішення скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що позивач безпідставно здійснював нарахування заборгованості за послугами згідно нормативів споживання, оскільки у квартирі встановлений лічильник гарячої води, а він не був повірений у строки, встановлені законом, саме у зв`язку з бездіяльністю позивача.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення відповідає.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлові комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з приписами статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Судом встановлено, що ДКП «Луцьктепло» надає послуги по теплопостачанню та підігріву холодної води в квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані у вказаній квартирі з листопада 2009 року по даний час.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), за адресою АДРЕСА_3 загальний розмір заборгованості за надані послуги теплопостачання становить 62560,95 гривень, з них: заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з січня 2021 року по червень 2023 року становить 28118,89 гривень, заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з грудень 2020 року по червень 2023 року становить 33703,62 гривні, абонентське обслуговування опалення за період з лютого 2021 року по червень 2023 в розмірі 442,24 гривні, абонентське обслуговування гаража вода за період з лютого 2021 року по червень 2023 в розмірі 275,88 гривень, за послуги обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії за період з квітень 2021 року по травень 2023 року в розмірі 13,50 гривень, за послуги заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії за період з квітень 2021 року по травень 2023 року в розмірі 6,82 гривні.

В судовому засіданні в апеляційному суді представник позивача встановлено, що відповідачі погасили заборгованість в розмірі який визначений в рішенні суду першої інстанції під час розгляду даної справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закону) обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

При цьому, відповідно до п. 6 ч.1 ст. 1 Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з Законом України «Про теплопостачання» теплопостачальна організація має право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами. В свою чергу, ч. 6 ст. 19 даного Закону зобов`язує споживача послуг щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що відповідачі не спростували наявної заборгованості перед ДКП «Луцьктепло», не довели, що послуги по теплопостачанню та підігріву холодної не надавалися або ж надавалися у неповному обсязі.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу».

Тобто, сплачуючи заборгованість, відповідачі вчинили конклюдентні дії, що свідчать про визнання ними боргу.

Враховуючи, що ДКП «Луцьктепло» надало послуги по теплопостачанню та підігріву холодної води в квартиру АДРЕСА_2 , відповідачі отримали такі послуги, однак не оплатили їх, колегія суддів вважає правильними висновки місцевого суду про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості у сумі 62560,95 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів та суб"єктивного тлумачення нормативно-правового акта, що не слугує підставою для скасування чи зміни оскарженого рішення.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», § 58).

У контексті вказаної практики колегія суддів вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім, а висновки суду першої інстанції по суті спору визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи апеляційної скарги представника відповідача.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Ураховуючи викладене, відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судове рішення необхідно залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 подану його представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2023 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: