ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/328/24 Справа № 211/6210/21 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової ПВ.П., Тимченко О.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.,

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідачі:Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року, ухваленого суддею Сарат Н.О. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 26 липня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» про визнання договору про відступлення прав за іпотечними договорами недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.01.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №0307/0108/88-009.

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі 59 000 доларів США 00 центів на строк до 27.01.2018 року на умовах, передбачених у цьому договорі.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, 28.01.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», було укладено Іпотечний договір №0307/0108/88-009-Z-1, згідно з яким передано в іпотеку будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

28.11.2012 року, на момент укладення договору про відступлення прав за іпотечним договором, укладеним між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не було іпотекодержателем за іпотечним договором, оскільки, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» зареєструвало свої права за переданим від ПАТ «Сведбанк» іпотечним договором в Державному реєстрі обтяжень пізніше, тобто після укладення з відповідачем договору про відступлення прав за іпотечним договором.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу №15. Відповідно до п.2.1, 2.2. вказано договору, банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Крім того, 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором .

В той же день, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Крім того, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором.

Таким чином, 28.11.2012 року, на момент укладення договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, укладеним між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не було іпотекодержателем за іпотечним договором, оскільки, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» зареєструвало свої права за переданим від ПАТ «Сведбанк» іпотечним договором в державному реєстрі обтяжень пізніше, тобто після укладення з відповідачем договору про відступлення прав за іпотечним договором.

За таких обставин, до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не перейшло право вимоги за іпотечним договором та з цієї причини не могло відчужуватися в будь-який спосіб на користь інших осіб.

У зв`язку з чим, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» про визнання договору про відступлення прав за іпотечними договорами недійсним задоволені.

Визнано недійсним договір про передачу прав за іпотечним договором, укладений 28.11.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи» в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» права за іпотечним договором №0307/0108/88-009-Z-1 від 28.01.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 .

Стягнуто в рівних частках з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп., а саме по 454 ( чотириста п`ятдесят чотири ) гривні 00 коп. з кожного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, ухваленого при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванню норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повсному обсязі відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог.

При цьому, скаржник зазначає, що позивач не зазначила та не довела які її права, свободи та інтереси порушені укладенням 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» Договору про передачу прав за іпотечним договором. Вказує, що заміна Іпотекодержателя у зобов`язанні відбувається без згоди Іпотекодавця та умови зобов`язань Іпотекодавця за іпотечним договором після заміни Іпотекодержателя залишаються незмінними. Для Іпотекодавця немає значення особа Іпотекодержателя, тобто Іпотекодавцю однаково якому Іпотекодержателю він буде виконувати зобов`язання.

Відповідач вважає, що оскільки позивачем не доведено наявності суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, позовні вимоги про визнання недійсним Договору про передачу прав за іпотечним договором задоволенню не підлягали.

Окрім того, скаржник наголошує на тому, що Товариство не було належним чином повідомлено про дату, час, місце засідання суду, призначеного на 26 липня 2023 року, на якому було розглянуто справу та ухвалено рішення. Також відповідач вважає, що суд помилково відніс розгляд даної справи до спрощеного позовного провадження, оскільки це спір немайнового характеру та стосується визнання недійсним Договору про передачу прав за іпотечним договором, що є обов`язковою підставою для скасування рішення. Вказує, що Іпотекодержатель ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом (справа №211/7108/20) про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28.01.2008 для погашення заборгованості за Кредитним договором у загальному розмірі 426 870,97 доларів США, тому справа підлягала розгляду в загальному позовному провадженні.

Відповідач наголошує на тому, що права Іпотекодержателя за договорами іпотеки перейшли від ПАТ «Сведбанк» до нового кредитора ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» з моменту нотаріального посвідчення Договору відступлення прав за іпотечними договорами 28 листопада 2012 року, і відповідно ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» мало право 28 листопада 2012 року укласти Договір про передачу прав за іпотечним договором з ТОВ «Кредитні ініціативи».

Також, скаржник звертає увагу на те, що звернення позивача з позовом про визнання недійсним Договору про передачу прав за іпотечним договором відбулося після подання ТОВ «Кредитні ініціативи» позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та має на меті виключно уникнення звернення стягнення на предмет іпотеки (житловий будинок), що є свідченням недобросовісної поведінки позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» Полєтаєва Т.Ю., яка клопотала про участь в справі в режимі відео конференції, на зв`язок в судовому засіданні не вийшла.

Заслухавши суддю доповідача, представника ОСОБА_1 адвоката Артеменко О.В., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду як законне і обґрунтоване залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення за таких підстав.

Судом встановлено, що 28.01.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №0307/0108/88-009 ( а.с. 6). Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі 59 000 доларів США 00 центів на строк до 27.01.2018 року на умовах, передбачених у цьому договорі.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, 28.01.2008 року між позивачем у даній справі ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», було укладено Іпотечний договір №0307/0108/88-009-Z-1, згідно з яким передано в іпотеку будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 9-10).

28.11.2012 року, на момент укладення договору про відступлення прав за іпотечним договором, укладеним між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не було іпотекодержателем за іпотечним договором, оскільки, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» зареєструвало свої права за переданим від ПАТ «Сведбанк» іпотечним договором в Державному реєстрі обтяжень пізніше, тобто після укладення з відповідачем договору про відступлення прав за іпотечним договором.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу №15. Відповідно до п. 2.1, 2.2. вказано договору, банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Крім того, 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором .

В той же день, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Крім того, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором ( а.с. 11).

Задовільняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання договору про відступлення права за іпотечними договорами недійсним, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки 28.11.2012 року, на момент укладення договору про відступлення прав за іпотечним договором, укладеним між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не було іпотекодержателем за іпотечним договором, оскільки, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» зареєструвало свої права за переданим від ПАТ «Сведбанк» іпотечним договором в державному реєстрі обтяжень пізніше, тобто після укладення з відповідачем договору про відступлення прав за іпотечним договором, а обидва договори Факторингу укладені в один день 28.11.2012 року, але відповідачем (ТОВ «Кредитні ініціативи») як наступним фактором за другим договором Факторингу не надано доказів, що перший фактор в особі Факторингової компанії «Вектор Плюс» прийняв документацію від клієнта ПАТ «Сведбанк», зареєстрував свої права за переданими іпотечними договорами в Державному реєстрі обтяжень тому на думку суду першої інстанції до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не перейшло право вимоги за іпотечним договором та з цієї причини не могло відчужуватися в будь-який спосіб на користь інших осіб.

При цьому суд першої інстанції не встановив, що ОСОБА_1 чи іншим боржником по цьому кредитному договору виконано свій обов`язок належному на їх думку кредитору або на депозитний рахунок нотаріальної контори.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Разом із тим, суд першої інстанції не врахував правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі №520/10060/16ц, згідно з яким визнаючи недійсним договір, головною умовою, яку повинні втсновити суди, є наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює зазначені договори.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд зобов`язаний свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 4 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то зазначити, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-806цс16).

Постановою від 21 січня 2015 року у справі № 6-215цс14 за позовом фізичної особи про визнання договорів оренди землі недійсними та повернення земельних ділянок Верховний Суд України скасував ухвалу суду касаційної інстанції і направив справу на новий касаційний розгляд, послався на вимоги статті 15 ЦК України і наголосив про обов`язок суду встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 04 лютого 2015 року у справі № 6-222цс14, від 04 лютого 2015 року у справі № 6-233цс14, підстав відступити від яких Верховним Судом не встановлено.

Разом з тим у даній цивільній справі, судом першої інстанції не встановлено, що права позивача оспорюваним договором жодним чином не порушені, і ОСОБА_1 не довела, яким чином договір про відступлення права за іпотечними договорами між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» порушує її цивільне право.

Колегія суддів виходить з того, що у ситуації, коли позивач не довів права на позов у матеріально-правому сенсі, суд не вправі робити висновок по суті позовних вимог про правомірність або неправомірність дій відповідача, чинність або дійсність укладеного правочину тощо.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суду першої інстанції, з урахуванням вимог до ефективності захисту порушеного права, принципу неможливості захисту права, що не є порушеним, необхідно було відмовити у позові лише із підстав недоведеності факту порушення прав позивача в результаті укладення оспорюваного договору без необхідності встановлення відповідності оскаржуваного договору вимогам законодавства.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Таким чином, колегія суддів встановила, що оскаржуване судове рішення першої інстанції ухвалено із порушенням норм процесуального права, з огляду на що рішення у справі підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 1362,00 грн. за подачу апеляційної скарги слід стягнути зі ОСОБА_1 на користь особи, яка подала апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Керуючисьст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» про визнання договору про відступлення прав за іпотечними договорами недійсним.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1362 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 лютого 2024 року.

Головуючий:

Судді: