Справа № 449/942/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Маріуполі померла її рідна сестра ОСОБА_2 , якій на праві власності належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 06.06.2016 року, як єдиний спадкоємець майна покійної, вона звернулась до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після чого було заведено спадкову справу. Посилаючись на те, що оформити спадщину в нотаріальному порядку вона не має можливості, оскільки нотаріальна контора та спадкове майно знаходиться на тимчасової окупованій території, позивачка просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 17.08.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 10.10.2023 року було замінено відповідача з Перемишлянської міської ради на Маріупольську міську раду, а справу передано за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.10.2023 року позов було прийнято та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою від 20.12.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В своєму позові та поданій в ході розгляду справи заяві позивачка просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач явку свого представника за неодноразовими викликами не забезпечив, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав.

З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.211,223,247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як зазначила позивачка та підтверджується долученими останньою до позову копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу, про смерть, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Маріуполі Донецької області.

Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 08.12.2004 року.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , Третьою Маріупольською державної нотаріальною конторою 06.06.2016 року було заведено спадкову справу (номер у спадковому реєстрі 59060206, номер у нотаріуса 353/2016).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Черговість спадкування за законом визначена ст.ст.1261-1265 ЦК України.

Зокрема, згідно ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до вимог ст.ст.1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст.1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.3,4 ст.13-1 Закону України «Про нотаріат» в редакції, що діяла на момент звернення позивачки з позовом до суду, було встановлено, що нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, крім: заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом; за зверненням спадкоємця для завершення спадкування в іншому територіальному окрузі, у випадках, якщо спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі до початку тимчасової окупації окремих територій України, введення воєнного стану, але не закінчена.

Нотаріальні дії щодо спадкових справ, передбачених частиною третьою цієї статті, можуть здійснюватися будь-яким нотаріусом на території України за зверненням спадкоємця.

Статтею 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (в редакції, що діяла на момент подачі позову) було встановлено, що Положення цієї статті застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями.

В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.

У разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Вчинення нотаріальних дій щодо спадкових справ, які були зареєстровані у Спадковому реєстрі до початку тимчасової окупації, але не закінчені, здійснюється будь-яким нотаріусом на підконтрольній Уряду України території за зверненням спадкоємця.

Законом України №3449-ІХ від 08.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесено зміни в законодавство, зокрема, в Закон України «Про нотаріат», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ЦК України.

Так, ч.1 ст.11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (в редакції на момент розгляду справи) передбачено, що особливості реалізації права на спадкування щодо тимчасово окупованої території, передбаченої частиною першою статті 3 цього Закону, регулюються Цивільним кодексом України.

Частиною 2 ст.66 Закону України «Про нотаріат», в діючій редакції, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом України.

В свою чергу Законом України №3450-ІХ від 08.11.2023 року «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктами 20 та 21.

Зокрема, п.21 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-Іх, та протягом шести місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини, заява про відмову від прийняття спадщини, заява про відмову від заповідального відказу, вимога кредитора спадкодавця до спадкоємців, заява про охорону спадкового майна, заява про згоду бути виконавцем заповіту після відкриття спадщини, інші заяви щодо спадщини, спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи подаються нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини.

У разі якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт або території, зазначені в абзаці першому цього пункту, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення органами влади своїх повноважень у повному обсязі, а також у разі заведення спадкової справи не за місцем відкриття спадщини до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», вчинення нотаріальних та інших дій нотаріусом щодо спадщини та спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи здійснюється за місцем подання першої заяви. Якщо місцем подання першої заяви є населений пункт або території, зазначені в абзаці першому цього пункту, вчинення нотаріальних та інших дій нотаріусом щодо спадщини та спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи здійснюється за місцем подання першої заяви про видачу свідоцтва в населеному пункті або на території, що не зазначені в абзаці першому цього пункту.

Положення абзацу першого цього пункту в частині місця подання заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів застосовуються також до спадщини, місцем відкриття якої є населений пункт, розташований на тимчасово окупованій території України, протягом усього періоду тимчасової окупації такої території та шести місяців після завершення тимчасової окупації.

Положення абзаців першого та другого цього пункту застосовуються також до спадщини, яка відкрилася до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини».

Відповідно до наведених положень законодавства вбачається, що як на момент звернення до суду з позовом, так і на момент розгляду справи, у разі відкриття спадщини та заведення спадкової справи на території, як на теперішній час є тимчасово окупованою, позивачка не позбавлена можливості завершити оформлення спадщини шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, звернувшись до нотаріуса відповідно до порядку, встановленого п.21 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України.

Поряд з цим, до позовної заяви та під час розгляду справи позивачкою не надано доказів такого звернення та відмови у вчиненні відповідної нотаріальної дії, які б об`єктивно свідчили про неможливість оформлення нею своїх спадкових прав у передбаченому законом позасудовому порядку.

В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

За вказаних обставин, позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є передчасними та задоволенню не підлягають.

В зв`язку із відмовою в задоволенні позову, понесені позивачкою по справі судові витрати покладаються на останню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1217,1218,1220,1262,1269,1270,1296-1298, п.21 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,223,247,258, 259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Понесені позивачкою по справі судові витрати покласти на останню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 лютого 2024 року.

Суддя С.Ю.Казак