ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1861/24 Справа № 175/2004/23 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління ДМС у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України , -

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою. В обгрунтування посилався на те, що він народився у місті Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області та все життя постійно проживав в Україні за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що у радянські часи мав радянський паспорт, однак, згодом, паспорт був загублений. Вказує, що 14.12.1983 року він був прийнятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_1 та видано військовий квиток. Паспорт громадянина України ніколи не оформлював та не оформлював громадянство будь-якої іншої країни. Він звертався до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, ГУ ДМС у Дніпропетровській області повідомило йому про те, що оскільки він не документувався паспортом громадянина України, то його належність до громадянства України не була визначена під час загального обміну паспортів громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року на паспорт громадянина України у період з травня 1995 року по вересень 2002 року, у зв`язку з чим йому запропоновано звернутись до Слобожанського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області для встановлення належності до громадянства України та подальшого документування паспортом громадянина України. Після цього він звернувся із відповідною заявою до Слобожанського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області. Однак, у відповідь листом від 29.03.2023 року було рекомендовано звернутись до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання за станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України. Оскільки у заявника відсутній паспорт громадянина СРСР із відміткою про прописку, а інші документи, що можуть підтвердити постійне проживання заявника на території України, не приймаються органом державної міграційної служби, просив встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2023 року встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженець міста Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області постійно проживав на території України станом на 24.08.1991 року.

В апеляційній скарзіпредставник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що показання свідків не можуть бути достатніми доказами для встановлення факту постійного проживання заявника на території України. Судом першої інстанції помилково задоволено заяву ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували такий факт. Свідоцтво про народження не підтверджує факт проживання на території України. Довідка голови вуличного комітету також не може бути належним доказом, оскільки повинна видаватися на підставі відповідних документів і зокрема домової книги з штампом про реєстрацію на території України. Для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року подаються такі документи, як трудова книжка, атестати чи дипломи про навчання, копія домової книги, копія паспорта громадянина СРСР з внесенням напису «громадянин України». Жодних документів, які б підтверджували факт проживання на території України заявник не надав, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про встановлення факту проживання на території України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та його представник адвокат Курячий А.М. та представникиГоловного управління Державної міграційної служби Барабаш Л.В. та ОСОБА_2 ..

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що заявник все життя проживав на території України, встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народився у місті Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим повторно 09.09.2022 року.

Згідно довідки Голови вуличного квартального комітету від 11.04.2023 року ОСОБА_1 постійно проживав в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .

14.12.1983 року ОСОБА_1 був прийнятий на військовий облік у Дніпропетровському районному військовому комісаріаті Дніпропетровської області та видано військовий квиток НОМЕР_2 , що підтверджується копією документа. В документі зазначено, що ОСОБА_1 має освіту 5 класів.

ОСОБА_1 звертався до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та Листом No Ч-67/6/1201-23/1201.4.4/2425-23 від 06.02.2023р. ГУ ДМС у Дніпропетровській області повідомило йому про те, що оскільки він не документувався паспортом громадянина України то його належність до громадянства України не була визначена під час загального обміну паспортів громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року на паспорт громадянина України у період з травня 1995 року по вересень 2002 року.

Під час розгляду справи заявник пояснив, що навчальні заклади не відвідував, в подальшому працював неофіційно, займаючись підробітками. Все життя проживає в будинку його батька за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи зазначене, необхідно дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи та поданим доказам, які є достатніми, належними і допустимими, вважав доведеним факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заперечуючи проти задоволення заяви, Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області не надало доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року проживав на території України.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що від встановлення фактупроживання ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року на території України залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових його прав. Законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дослідивши зібрані у справі докази, зокрема, свідоцтво про народження заявника, довідку Голови вуличного квартального комітету від 11.04.2023 року про те, що ОСОБА_1 постійно проживав в Україні за адресою: АДРЕСА_1 ; військовий квиток НОМЕР_2 , який підтверджує прийняття ОСОБА_1 на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснення свідків, обґрунтовано вважав доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, що є підставою для задоволення заяви.

В даному випадку єдиним способом для вирішення питання щодо встановлення факту проживання на території України для захисту прав заявника є лише судовий порядок.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: