Справа 688/4620/23
№ 2-с/688/18/24
Ухвала

Іменем України

06 червня 2024 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та послуги абонентського обслуговування,

встановив:

06 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що 27 листопада 2023 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області видано судовий наказ 688/4620/23 №2-н/688/438/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Шепетівського підприємства теплових мереж заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, що виникла за період з 01 листопада 2022 року по 01 листопада 2023 року в сумі 26351 грн. 81 коп., за послуги абонентського обслуговування за період з 01 жовтня 2020 року по 01 листопада 2023 року в сумі 588 грн. 96 коп. та 268 грн. 40 коп. судового збору. З даним судовим наказом заявник не погоджується, вважає вимоги Шепетівського підприємства теплових мереж необґрунтованими, оскільки не користується послугами з постачання теплової енергії з 26 липня 2022 року. З цього часу у нього встановлено індивідуальне опалення, на підставі дозвільних документів та проведених технічних робіт в квартирі закільцьовані труби (відсутнє централізоване опалення). А тому, просить суд скасувати судовий наказ Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2023 року, оскільки існує спір щодо наявності заборгованості. Також просив поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу, оскільки такого не отримував, а про наявність вказаного судового наказу дізнався 31 травня 2024 року із постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 березня 2024 року під час візиту до сектору «Шепетівське бюро правничої допомоги», коли працівник надав йому доступ до АСВП, де виявив наявність відкритого щодо нього виконавчого провадження, стяггувачем у якому є ШПТМ.

Дослідивши доводи заяви та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно допунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних спорів «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно судового наказу, виданого Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 27 листопада 2023 року по справі 688/4620/23 №2-н/688/438/23, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто на користь Шепетівського підприємства теплових мереж заборгованість за послуги з постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 листопада 2022 року по 01 листопада 2023 року в сумі 26351 грн. 81 коп., за послуги з абонентського обслуговування по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 жовтня 2020 року по 01 листопада 2023 року в сумі 588 грн. 96 коп. та 268 грн. 40 коп. судового збору.

З довідки АТ «Укрпошта» від 03 січня 2024 року слідує, що конверт із судовим наказом боржнику ОСОБА_1 не вручено, рекомендований лист з повідомленням про вручення повернуто до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно акту про неможливість вручення копії судового наказу від 20 січня 2024 року слідує, що вручити копію судового наказу ОСОБА_1 не вдалося, оскільки останній був відсутній за вказаною у ньому адресою.

З заяви про скасування судового наказу від 06 червня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 з судовим наказом не погоджується та просить його скасувати, оскільки він не користується послугами Шепетівського підприємства теплових мереж з постачання теплової енергії з 26 липня 2022 року.

Згідно наданих копій відповіді виконачого комітету Шепетівської міської ради №Р-3810 від 19 серпня 2021 року та акту про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення від 25 липня 2022 року ОСОБА_1 надано дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_1 від централізованого опалення та влаштування у ній індивідуального опалення, квартиру АДРЕСА_1 відключено від мереж (систем) централізованого опалення шляхом зварювання уводів у квартиру.

Відповідно до рахунку на оплату комунальних послуг за жовтень 2022 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 нараховано до сплати: - 0,05 грн.

Відповідно ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржика про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

За загальним правилом, поважними причинами визнаються такі причини або обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух, а право на право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Крім того, подібне обмеження не буде відповідати зазначеній Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (зокрема, справи «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

У справі «Делькорт проти Бельгії», рішення від 07.01.1970, ЄСПЛ зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Відповідно до практики ЄСПЛ «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п. 1 ст. Конвенції, а відмова суду вирішувати фактичні обставини справи, які є значущими у вирішенні спору може спричинити порушення ст. 6 Конвенції («Терра Вонінген Б.В. проти Нідерландів» п. 53-55).

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, у кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

За даних обставин, враховуючи відсутність доказів отримання судового наказу боржником у встановлені законом строки, суд вважає доводи заявника ОСОБА_1 про поважність пропуску строку на подання заяви про скасування судового наказу обґрунтованими, відтак цей строк підлягає поновленню.

Дослідивши додані до заяви матеріали, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити та скасувати судовий наказ від 27 листопада 2023 року.

Керуючись ст.ст. 170, 171 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу, виданого Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 27 листопада 2023 року, по справі 688/4620/23 №2-н/688/438/23.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та послуги абонентського обслуговування - задовольнити.

Скасувати судовий наказ, виданий Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 27 листопада 2023 року по справі 688/4620/23 №2-н/688/438/23 за заявою Шепетівського підприємства теплових мереж про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, що виникла за період з 01 листопада 2022 року по 01 листопада 2023 року в сумі 26351 грн. 81 коп., за послуги абонентського обслуговування за період з 01 жовтня 2020 року по 01 листопада 2023 року в сумі 588 грн. 96 коп. та 268 грн. 40 коп. судового збору.

Роз`яснити стягувачу Шепетівському підприємству теплових мереж право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Світлана КОЗАЧУК