Провадження № 2/204/1339/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року до суду надійшла позовна заява у якій позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 137 023 грн. 57 коп., витрати на оплату послуг евакуатору у розмірі 2 000 грн., витрати на оплату послуг експерта у розмірі 3080 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 02.04.2023 року на перехресті вул. Тітова та вул. Суворова в м. Дніпро, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Kia Sorento» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . За фактом вказаної ДТП відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. 03.05.2023 року постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська визнано ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач зазнав матеріальних збитків для відновлювального ремонту транспортного засобу на суму 131 943 грн. 57 коп., що підтверджується висновком експерта № 4604/23 від 26.04.2023 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Kia Sorento» д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «АРКС», згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №ЕР/210868798. 05.04.2023 року представник позивача направив на електронну пошту АТ «СК «АРКС» завірені електронно-цифровим підписом оригінал повідомлення про ДТП, оригінал заяви на виплату страхового відшкодування, копії паспорту та РНОКПП, нотаріальну довіреність та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю представника, документи на оплату послуг з евакуації транспортного засобу. 11.04.2023 року листом АТ «СК «АРКС» зазначила, що необхідно особисто з`явитися до офісу страховика представникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та потерпілому ОСОБА_1 для проведення ідентифікації та верифікації, при собі мати оригінали паспорту та коду. 13.04.2023 року, 02.05.2023 року та 17.05.2023 року представник ОСОБА_1 направив АТ «СК «АРКС» завірені особисто ОСОБА_1 паспорт та РНОКПП ОСОБА_1 , рахунок з СТО ФОП ОСОБА_5 , витяг реєстру юридичних осіб та платників податків відносно ФОП ОСОБА_5 17.05.2023 року, постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2023 року. Жодного рішення про виплату страхового відшкодування позивач станом на дату звернення до суду не отримав. Вказує, що повідомлення про настання страхового випадку відповідач отримав 05.04.2023 року, відповідно у строк до 05.07.2023 року відповідач був зобов`язаний направити свого комісара для визначення розміру збитків, у зв`язку з тим, що відповідач цього не зробив позивач самостійно звернувся до експерта з метою визначення розміру збитків, які йому було спричинено. Виходячи зі змісту вище вказаних норм сума, яку відповідач має відшкодувати позивачу становить 137 023 грн. 57 коп. та складається з витрат на відновлення автомобілю після ДТП у розмірі 131 943 грн. 57 коп., витрат на оплату послуг евакуатору у розмірі 2 000 грн., витрат на оплату послуг експерта у розмірі 3080 грн., у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.01.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 10.01.2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

26.02.2024 року від представника АТ «СК «АРКС» надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що отримане 05.04.2023 року на електронну адресу Страховика електронне повідомлення та інші документи, було встановлено, що заявником - ОСОБА_3 не було надано всі обумовлені ст. 35 Закону документи, що необхідні та передбачені для отримання страхового відшкодування, зокрема, документи, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера платника податку, в тому числі ОСОБА_4 якого було зазначено як одержувача страхового відшкодування витрат на послуги евакуатора, згідно заяви від 05.04.2023 року. Тобто, отримані 05.04.2023 року на електронну адресу Страховика в електронному вигляді документи від ОСОБА_3 , не могли бути прийняті АТ «СК «АРКС», як виконання вимог п. 35,2 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування. З урахуванням наведеного, 11.04.2023 року, листом за вих. № 3491/12цв, Страховиком було роз`яснено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порядок надання та перелік документів, необхідних для прийняття рішення стосовно заявленого випадку, зокрема, засвідчених заявником. При цьому, з метою уникнення можливих непорозумінь, Страховиком було повідомлено, що Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів, а тому керуючись п. 35.2 ст. 35 Закону та відповідно до норм п. 12 Додатку 2 Положення № 107, про необхідність особистої явки до найближчого офісу АТ «СК «АРКС» разом з потерпілою особою для виконання вимог Закону (огляду оригіналів документів), та відповідно проведення Страховиком ідентифікації та верифікації особи, на користь якої здійснюється страхове відшкодування. 13.04.2023 року, 02.05.2023 року та 17.05.2023 року Страховику було надано частину запитуваних попередньо документів, проте всі необхідні та передбачені Законом документи визначені ст. 35 Закону, в тому числі вимогу Страховика щодо надання для огляду оригіналів документів, так і не виконано. В той же час, з метою визначення розміру збитків, завданих власнику транспортного засобу «Fiat Тіро», р.н. НОМЕР_1 , АТ «СК «АРКС» було замовлено у ФОП ОСОБА_6 складення Звіту. Відповідно до Звіту № 21-04.23 від 27.06.2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Fiat Тіро», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок пошкоджень отриманих в ДТП від 02.04.2023 р., складає 127 676,64 грн. Оскільки в заяві про страхове відшкодування було зазначено про відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу безпосередньо на рахунок СТО, тобто не на рахунок потерпілої особи (її представника),керуючись вимогами Закону та на підставі вищезазначеного Звіту № 21-04.23 від 27.06.2023 року, Страховиком було складено розрахунок суми можливого страхового відшкодування, без зменшення на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (ПДВ). Зазначений розрахунок, було здійснено наступним чином: 127 676,64 + 2000 = 129 676,64 гри., де: 127 676,64 - вартість ремонту згідно Звіту № 21-04.23 від 27.06.2023 р.; 2000 - витрати на евакуацією ТЗ, згідно квитанції від 02.04.2023 року. Проте, так як зазначалось вище, всі необхідні та передбачені Законом документи визначені ст. 35 Закону, в тому числі вимога Страховика щодо надання для огляду оригіналів документів для огляду до Страховика так і не були надані/виконані. Таким чином, позивачем не надано Страховику всі необхідні документа для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, а тому згідно п. 36.2 ст. 36 Закону, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування не настав. Отже, саме дії/бездіяльність позивача, призвели до неможливості Страховика здійснити виплату страхового відшкодування в досудовому порядку. Разом з тим, правомірність дій Страховика щодо врегулювання заявленого позивачем випадку, також підтверджується відсутністю фіксації порушень вимог Закону, при проведенні НБУ перевірки матеріалів страхової справи на предмет дотримання вимог законодавства. Таким чином, НБУ як державний регулятор небанківських фінансових послуг, встановив відсутність з боку AT «СК «АРКС» порушень вимог Закону при розгляді заявленого випадку. Зауважують, що вимоги позивача, щодо стягнення з Страховика страхового відшкодування у розмірі 131 943,57 грн. є необгрунтованими та безпідставними. Страховик не повинен виплачувати суму збитків за документами позивача, адже належним чином виконав вимоги ст. 34 Закону. Отже, єдиним належним та законним доказом розміру оціненої шкоди завданої власнику автомобіля марки «Fiat Тіро», р.н. НОМЕР_1 - є Звіт № 21-04.23 від 27.06.2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 . Крім того, відповідно до листа Державної податкової служби України від 25.01.2013 року № 406/Л/15-3114 «Щодо оподаткування ПДВ операцій з надання послуг із страхування» податкові зобов`язання з оплати ПДВ виникають у платника ПДВ, який здійснює операції з поставки товарів та послуг (товарно-матеріальних цінностей та послуг з ремонту, заміщення, відновлення застрахованого об`єкта), оскільки такі операції являються об`єктом оподаткування ПДВ. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплати та таке придбання здійснюються з урахуванням сум податку на додану вартість. Якщо ж придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок суми виплати та таке придбання здійснюються без урахування сум податку на додану вартість, оскільки особа не зареєстрована платником податку на додану вартість та не має права нараховувати податок на додану вартість. Тобто, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства, доплата в розмірі, що не перевищує суми ПДВ, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження сплати коштів (факту оплати) за проведення відновлювального ремонту (придбання запчастин та інших витратних матеріалів, виконання робіт та надання послуг) у платника податку на додану вартість. У зв`язку з цим, при здійснені виплати страхового відшкодування безпосередньо потерпілим особам та непідтверджені придбання у платника ПДВ послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, ПДВ не нараховується. Крім того, страховик заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати документально не підтвердженні.

08.03.2024 року на адресу суду надійшла відповідь представника позивача - адвоката Карпенка В.М., на відзив, в якій він прохає позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, 02.04.2023 року на перехресті вул. Тітова та вул. Суворова в м. Дніпро, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Kia Sorento» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Вказані обставини встановлені постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.(а.с. 26-27).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Kia Sorento» д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «АРКС», згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №ЕР/210868798, що не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

05.04.2023 року представник позивача направив на електронну пошту АТ «СК «АРКС» завірені електронно-цифровим підписом оригінал повідомлення про ДТП, оригінал заяви на виплату страхового відшкодування, копії паспорту та РНОКПП, нотаріальну довіреність та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю представника, документи на оплату послуг з евакуації транспортного засобу(а.с. 11-13).

11.04.2023 року листом АТ «СК «АРКС» вих. №3491/12цв зазначила, що необхідно особисто з`явитися до офісу страховика представникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та потерпілому ОСОБА_1 для проведення ідентифікації та верифікації, при собі мати оригінали паспорту та коду (а.с. 30).

13.04.2023 року представник ОСОБА_1 направив АТ «СК «АРКС» завірені особисто ОСОБА_1 паспорт та РНОКПП ОСОБА_1 , рахунок з СТО ФОП ОСОБА_5 , витяг реєстру юридичних осіб та платників податків відносно ФОП ОСОБА_5 17.05.2023 року постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2023 року (а.с. 31-37).

07.07.2023 року та 08.08.2023 року представник позивача звернувся до Національного банку України зі скаргою, щодо затримання виплати страхового відшкодування (а.с.38-40).

29.08.2023 року листом Національного банку України вказано, що за результатом проведення перевірки наданих AT «СК «АРКС» документів та інформації, НБУ жодних порушень вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не виявлено та не зафіксовано (а.с. 41-42).

Як зазначає позивач, оскільки відповідач в межах строку встановленого законом страхового комісара з метою визначення суми страхового відшкодування не направляв, то позивач скористався правом передбаченим законом та 13.04.2023 року звернувся до експерта.

Згідно висновку експерта № 4604/23 від 26.04.2023 року ОСОБА_7 , матеріальний збиток завданий власникові автомобіля «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 13.04.2023 року, складає 131 943,57 грн.(а.с. 43-52).

Положеннями ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»).

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 6 Закону № 1961-IV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За нормою п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону № 1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - АТ СК Ц «АРКС»), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (АТ СК Ц «АРКС») протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а сторонами не оспорено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 , не перевищує ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження.

Так, на підтвердження вказаного сторонами надано: позивачем - висновок експерта автотоварознавця № 4604/23 від 26.04.2023 року, та відповідачем - звіт про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу № 21-04.23 від 27.06.2023 року.

Приписами ч. 1 ст. 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Отже, експерти повинні бути обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року, судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Результати проведення судової експертизи оформлюються висновком експерта.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експертне дослідження - дослідження, яке проводиться експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини події, за зверненням юридичних або фізичних осіб. Результати проведеного експертного дослідження оформляються висновком експертного дослідження.

Тобто, по суті, експертиза від дослідження відрізняється лише статусом. Їх зміст має бути однаковим. В рамках експертизи експерт підписує заяву про кримінальну відповідальність. В рамках експертного дослідження - ні.

У свою чергу, у звіті № 21-04.23 від 27.06.2023 року оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу, що виконаний ФОП ОСОБА_6 зазначено, що дослідження проведено на підставі інформації, взятої з протоколу огляду від 13.04.2023 року та фотографій, тобто без особистого огляду об`єкта дослідження. Крім того, у звіті відсутні будь-які письмові заяви оцінювача щодо особистого огляду об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), що є порушенням п. 56 Національних стандартів № 1 та п п.1, 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Оскільки, сам по собі звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором, а тому він не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

З огляду на викладене, суд критично ставиться до висновку оцінювача, викладеного у звіті № 21-04.23 від 27.06.2023 року щодо визначення вартості матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, та не бере його до уваги, оскільки він складений з порушенням п. 56 Національних стандартів № 1 та п п.1, 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до висновку експерта автотоварознавця № 4604/23 від 26.04.2023 року, вартість матеріального збитку транспортного засобу «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачеві, станом на 26.04.2023 року, становить 131 943,57 грн.

Як встановлено з наданих доказів, позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Оскільки висновок експерта містить інформацію про вартість відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ, а позивач не надав належних доказів проведення відновлювального ремонту, рішення щодо відшкодування шкоди з урахуванням ПДВ буде необґрунтованими та такими, що суперечать ЗУ «Про ОСЦПВ».

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №570/5521/16-ц, згідно якої встановлено позицію, що всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок па додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таким операціям.

У постанові Верховного Суду від 05.04.2018 року у справі №910/3165/17, висловлено позицію, що суд апеляційної інстанції під час визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, неправильно застосував до спірних правовідносин положення пункту 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» та дійшов помилкового висновку про те, що розмір шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у спірних правовідносинах, має визначатися з урахуванням податку на додану вартість.

Оскільки матеріали справи не містять відомостей про виплату позивачу страхового відшкодування та не містять доказів проведення позивачем відновлювального ремонту автомобіля, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з АТ СК «АРСК» на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 120 041 грн. 29 коп. (за вирахуванням ПДВ).

Стосовно порушеного відповідачем строку на виплату страхового відшкодування та порушення позивачем порядку направлення документів до страхової компанії суд зазначає, що предметом розгляду є невиплата страхового відшкодування. Суд розцінює усі події викладені у позові та запереченнях на нього такими, що передували зверненню до суду.

Крім того, позивачем не заявляються вимоги про стягнення пені за порушення строків виплати страхового відшкодування, а відповідачем в свою чергу визнається факт настання ДТП та звернення позивача до страхової компанії.

Таким чином, вимоги щодо стягнення страхового відшкодування з АТ СК «АРСК» обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню у розмірі 120 041 грн. 29 коп.

Крім цього, стягненню підлягають і понесені позивачем та документально підтверджені витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця ОСОБА_7 у розмірі 3080 грн. та витрати на оплату послуг евакуатора у розмірі 2 000 грн., що відповідає положенням ст. 133 ЦПК України та ст. 22 ЦК України (а.с. 14, 87).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подачу позову у розмірі 1 200 грн. 41 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 106, 133, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, код ЄДПРОУ 20474912) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 120 041 грн. 29 коп., витрати на оплату послуг експерта у розмірі 3080 грн., витрати на оплату послуг евакуатора у розмірі 2 000 грн. судовий збір у розмірі 1 200 грн. 41 коп., а всього суму в розмірі 126 321 грн. 70 коп.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська