Номер провадження: 22-ц/813/125/24
Справа № 521/9481/19
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши справу №521/9481/19 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми Вячеславівни, акціонерного товариства «Сенс Банк» (до зміни назви акціонерного товариства «Альфа-Банк») про визнання протиправним та скасування рішення за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Сенс Банк» (до зміни назви акціонерного товариства «Альфа-Банк») на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 січня 2020 року у складі судді Бобуйка І.А., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 06 червня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що уклала з АТ «Сведбанк» Кредитний договір №1501/0308/71-037 від 26 березня 2008 року, виконання зобов`язань за яким було забезпечено Договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Іллічовою Н.А. 26 березня 2008 року за реєстровим №4668, за яким передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . АТ «Сведбанк» у 2012 році відступив право вимоги за кредитним та забезпечувальним договором АТ «Дельта Банк», який у 2012 році відступив право вимоги за кредитним та забезпечувальним договором АТ «Альфа-Банк», який у 2019 році став власником предмета іпотеки, звернувши стягнення у позасудовому порядку. Посилаючись на порушення вимог закону при зверненні стягнення на предмет іпотеки, позивач ОСОБА_1 просила:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської філії КП «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Р.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46907893 від 17 травня 2019 року 11:53:40, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за акціонерним товариством «Альфа-Банк», номер запису про право власності: 31588336, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

стягнути судові витрати (т.1 а.с.1-10).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2019 рок відкрито провадження у справі (т.1 а.с.52).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідач АТ «Альфа-Банк» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалось, право власності реєструвалось у добровільному порядку за згодою позивача на підставі застереження, встановленого сторонами в іпотечному договору, тому положення закону про мораторій застосуванню не підлягають, твердження позивача в цій частині не відповідають чинному законодавству. В пункту 4.5.3 Іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (т.1 а.с.91-98).

На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересні 2019 року Управлінням державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради надано копію Реєстраційної справи №101 та скан-копії документів Реєстраційної справи №101 (т.1 а.с.137-181).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 січня 2020 року позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Одеської філії КП «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Р.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46907893 від 17 травня 2019 року 11:53:40, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за акціонерним товариством «Альфа-Банк», номер запису про право власності: 31588336, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; стягнуто з відповідачів на користь позивача витрати на сплату судового збору в сумі 384,20 грн. з кожного (т.1 а.с.190-195).

Висновок суду мотивовано тим, що відповідачем не було надано договір на задоволення вимог іпотекодержателя із чітким зазначенням способу звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». На момент набуття АТ «Альфа-Банк» права власності на предмет іпотеки була відсутня оцінка такого майна, що є порушенням чинного законодавства. Оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку», заявник зобов`язаний був надати державному реєстратора оцінку вартості предмета іпотеки. При винесенні державним реєстратором оскаржуваного рішення було порушено встановлений чинним законодавством порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття останнього у власність, так як була відсутня оцінка предмета іпотеки. АТ «Альфа-Банк» та державний реєстратор порушили вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як площа спірної квартири становить 46,2 кв.м, дане майно використовується сім`єю позивача як єдине місце постійного проживання; предмет іпотеки був переданий банку в іпотеку в забезпечення виконання споживчого кредиту, виданого в доларах США.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Альфа-Банк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.1 а.с.197-202).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Договором іпотеки передбачено можливість реалізації права власності на предмет іпотеки відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку», даний закон давав можливість застосування саме іпотечного застереження. Мораторій на спірні правовідносини не поширюється, так як примусового звернення стягнення на майно не відбувалося.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» () та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) укладено Договір іпотеки №1501/0308/71-037-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 26 березня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №4668. За цим Договором забезпечено належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору №1501/0308/71-037 від 26 березня 2008 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо:

повернення іпотекодавцем іпотекодержателю кредиту у сумі 95000 доларів США в строк по 26 березня 2033 року;

сплати іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені кредитним договором;

виконання іпотекодавцем інших зобов`язань, передбачених кредитним договором в повному обсязі, на умовах і в строки визначені в кредитному договорі (у тому числі при зміні строків виконання зобов`язань); а також іпотекою забезпечується відшкодування іпотекодавцем будь-яких витрат та збитків іпотекодержателя, пов`язаних з неналежним виконанням іпотекодавцем умов кредитного договору та/або цього Договору (у тому числі пені, штрафів, відшкодування збитків), а також витрат іпотекодержателя, пов`язаних зі зверненням стягнення на предмет іпотеки за цим Договором, у тому числі витрат на утримання і збереження такого предмета іпотеки.

За умовами Договору на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 26 березня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №4662 (п.2 Договору).

Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання повністю або частково, у тому числі якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим Договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним) (п.11 Договору).

При настанні зазначених у першому абзаці цього пункту Договору випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору (п.11 Договору).

За вибором іпотекодержателя застосовується один з наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя:

за рішенням суду (п.12.1 Договору);

у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (п.12.2 Договору);

згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в пунктах 12.3.1 та 12.2 цього пункту Договору (п.12.3 Договору).

Задоволення вимог здійснюється, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті пункту 12.3 Договору (п.12.3.1)

Взаємовідносини сторін, не передбачені цим Договором, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про іпотеку», чинним законодавством України (п.13 Договору).

З матеріалів Реєстраційної справи №101 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 встановлено наступне.

За інформацією станом на 17 травня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта квартира (реєстраційний номер майна 20837257) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,12 кв.м, житловою площею 16,3 кв.м зареєстрована 28 березня 2008 року на праві приватної власності (розмір частки 1/1) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 26 березня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №4662. Заборона на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 6869170) зареєстрована 26 березня 2008 року за №6869170 реєстратором приватним нотаріусом Іллічовою Н.А. на підставі Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Іллічовою Н.А, 26 березня 2008 року за реєстровим №4668 за заявою ВАТ «Сведбанк». Заборона на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 12830019, тип обтяження іпотека) зареєстровано 06 серпня 2012 року реєстратором приватним нотаріусом Мироник О.В. на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Мироник О.В. 15 червня 2012 року за реєстровим №937. Іпотекодержатель ПАТ «Альфа-Банк». Іпотекодавець ОСОБА_1 . Розмір основного зобов`язання 95000,00 доларів США, строк виконання 25 березня 2033 року (т.1 а.с.147-148).

Згідно Повідомленням про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 20 грудня 2018 року №ШВ/255, що надісланий АТ «Альфа-Банк» позичальнику/іпотекодавцю ОСОБА_1 заборгованість станом на 19 грудня 2018 року за Кредитним договором №1501/0308/71-037 від 26 березня 2008 року становить 131681,95 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 3667071,44 грн. (заборгованість по кредиту 66696,79 доларів США, за відсотками 34485,41 доларів США, пеня 30499,75 доларів США), яку запропоновано сплатити у тридцятиденний строк; попереджено, що АТ «Альфа-Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; повідомлено, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом (т.1 а.с.178).

Повідомлення направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 27 грудня 2018 року на адресу: АДРЕСА_1 ; відомості про отримання адресатом ОСОБА_1 відсутні (т.1 а.с.179-180).

Державним реєстратором прав на нерухоме майно комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнеровою Р.В. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняту 13 травня 2019 року за реєстраційним №34018697, винесено 17 травня 2019 року Рішення про державну прав та їх обтяжень №46907893, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності (форма власності приватна, розмір частки 1/1) на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за акціонерним товариством «Альфа-Банк» () з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомості (т.1 а.с.149).

За інформацією станом на 04 червня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,2 кв.м, житловою площею 16,3 кв.м зареєстрована на праві приватної власності (розмір частки 1/1) акціонерного товариства «Альфа-Банк» (); запис про право власності: 31588336; дата державної реєстрації: 13 травня 2019 року; підстава виникнення права власності: Договір купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 937, виданий 15 червня 2012 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В.; виписка з договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, серія та номер: б/н, виданий 22 грудня 2019 року, видавник: ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Дельта Банк»; реєстр поштових відправлень, серія та номер: 421, видавник: Укрпошта; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: ШВ/255, виданий 20 грудня 2018 року, видавник: АТ «Альфа-Банк»; договір іпотеки, серія та номер: 4668, виданий 26 березня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Н.А.; підстава: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46907893 від 17 травня 2019 року, ОСОБА_2 КП «Агенція державної реєстрації», Одеська область (т.1 а.с.32-33).

Отже, виконання зобов`язань за Кредитним договором №1501/0308/71-037 від 26 березня 2008 року по поверненню кредиту в сумі 95000,00 доларів США, сплати процентів за користування кредитом та виконання інших передбачених договором зобов`язань забезпечено Договором іпотеки №1501/0308/71-037-Z-1 від 26 березня 2008 року; наслідком невиконання основного зобов`язання є право кредитора/іпотекодержателя звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений пунктом 12.3 Договору іпотеки, зокрема, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в пункту 12.3.1 цього Договору.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-УП, який набрав чинності 07 червня 2014 року, до спірних правовідносин безпідставні.

Так, протягом дії Закону №1304-УП не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

В іпотеку була передана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,2 кв.м, житловою площею 16,3 кв.м, належна на праві приватної власності ОСОБА_1 з 26 березня 2008 року. В квартирі проживають та зареєстровані ОСОБА_1 та члени її сім`ї; квартира є єдиним постійним місцем проживання; іншого нерухомого майна на праві власності ОСОБА_1 чи членів її сім`ї не встановлено.

У Реєстраційній справі №101 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 міститься направлення Повідомлення ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 27 грудня 2018 року на адресу: АДРЕСА_1 , проте відсутні відомості про отримання адресатом ОСОБА_1 кореспонденції.

Апеляційна скарга не містить спростування доводів ОСОБА_1 про не повідомлення її як іпотекодержателя про необхідність усунення порушення основного зобов`язання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції станом на час прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Згідно частини 3 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

У Реєстраційній справі №101 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відсутній звіт про визначення вартості іпотечного майна, що є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення реєстратора.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №306/1224/16-ц (провадження №14-501цс18) зроблено висновок, що «за змістом статті 18 Закону №1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно з пунктом 57 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону №1952-IV та статті 37 Закону №898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №521/18393/16-ц (провадження №14-661цс18) зроблено аналогічний висновок.

Схожий висновок викладено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №306/2053/16-ц (провадження №14-22цс19), а крім того зазначено, що «при цьому суди зробили обґрунтований висновок, що у матеріалах справи відсутні відомості про отримання письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Крім того, правильно встановлено, що оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності не проводилась. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив порушення вимог договору щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення».

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 16 червня 2021 року в справі №761/11601/19 (провадження №14-102цс21), повертаючи справу на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначила, що у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №306/1224/16-ц (провадження №14-501цс18) та від 20 березня 2019 року у справі №306/2053/16-ц (провадження №14-22цс19) однозначно висловлено правові висновки щодо необхідності подання державному реєстратору документа про експертну оцінку предмета іпотеки для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Відсутність оцінки предмету іпотеки на момент переходу права власності свідчить про порушення проведеної державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Подібні за змістом висновки, із посиланням на вказані висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17, від 11 червня 2020 року у справі №914/953/19, від 12 серпня 2020 року у справі №921/353/19. Наведене свідчить про те, що суди однаково застосовують висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у справах №306/1224/16-ц, 306/2053/16-ц та приходять до подібних висновків про те, що відсутність оцінки предмета іпотеки на момент переходу права власності свідчить про порушення проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

Умовами Іпотечного договору у пункті 12.3.1 передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Отже, у справі, що переглядається, у пункті 12.3.1 Договору іпотеки сторони врегулювали порядок і спосіб набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором, такий порядок передбачає, зокрема, необхідність встановлення вартості предмета іпотеки.

АТ «Альфа-Банк» не надав доказів проведення оцінки предмета іпотеки на момент звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Зазначені обставини вказують на порушення іпотекодержателем порядку звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, оскільки і Законом України «Про іпотеку», і укладеним сторонами Договором іпотеки №1501/0308/71-037-Z-1 від 26 березня 2008 року визначена необхідність встановлення вартості предмета іпотеки на момент переходу права власності на предмет іпотеки на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності.

Щодо способу захисту порушених прав.

Відповідно до частини 4 статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

За умови, якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено до третіх осіб, вимога про скасування рішення держаного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як неналежний спосіб захисту. Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 16 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі №914/2350/18 (914/608/20) (провадження №12-83гс21); постанова Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №523/17429/20 (провадження №61-2612св23), постанова Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі №545/1883/20 (провадження №61-5728св21).

Отже, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви АТ «Сенс Банк») призведе до відновлення порушених прав позивача.

Щодо позовних вимог до державного реєстратора.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ст.48 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Поняття «сторона у спорі» не тотожне поняттю «сторона у процесі», сторонами у процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №910/15792/20 (провадження №12-31гс22).

У розумінні вказаних правових висновків, які знайшли своє втілення в ряді постанов Верховного Суду, державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи).

У даній справі таким належним відповідачем є АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви «АТ «Сенс Банк»), тому у вимогах до державного реєстратора належить відмовити.

Справа в провадженні суду першої інстанції з жовтня 2019 року, суду апеляційної інстанції з червня 2019 року, призначалась до розгляду на 10 грудня 2020 року, 17 червня 2021 року, 02 грудня 2021 року, 19 травня 2022 року, 20 квітня 2023 року, 02 листопада 2023 року, 13 червня 2024 року. Інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток/повідомлень дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток/повідомлень розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомленням «Судова повістка…»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Чергове клопотання АТ «Сенс Банк» про відкладення розгляду справи для мирного врегулювання спору не приймається, так як сторони не досягли такого на протязі двох років. Сторони не позбавлені права врегулювати спір у майбутньому, судове рішення цьому не є перешкодою.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 13 червня 2024 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.п.1,2 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» (до зміни назви акціонерного товариства «Альфа-Банк») задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 січня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» (до зміни назви акціонерного товариства «Альфа-Банк») про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 січня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми Вячеславівни про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми Вячеславівни про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 липня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова