КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 378/843/23

номер провадження 22-ц/824/10304/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Ніколаєнко Олени Миколаївни

на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року /суддя Марущак Н.М./

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з вказаним позовом звернулося АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , з посиланням на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.02.2017 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 17.09.2023 р. має заборгованість 30 992,71 грн., з яких 24 914,67 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6 078,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору 2684 грн.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору б/н від 02.02.2017 за простроченим тілом кредиту в сумі 4 124 гривні 03 копійки та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 357 гривень 24 копійки. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено. /а.с. 208-216/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - Ніколаєнко О.М. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення в частині відмови скасувати, задовольнивши вимоги у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що всі істотні умови кредитування узгоджено у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 19.04.2021 року, розрахунок відсотків після узгодження умов кредитування з відповідачем здійснено відповідно до підписаної заяви із розрахунки 3,5% на місяць (42% на рік для карток Універсальна). Відповідачка умови договору щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним договором. Станом на 17.09.2023 року має заборгованість - 30992,71 грн., яка складається з 24 914,67 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6078, 04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Також наголошувала, що спірні, на думку відповідачки, операції виконані через інтернет. Переказ грошових коштів виконано третьою особою, тип проведення операції Приват24, зі зміною паролю, без перевипуску сім-карти, фінансовий телефон знаходився у клієнта. Наголошувала, що дії в Приват24 та списання коштів проведені з перевіркою через фінансовий номер, який був у відповідачки. Вхід в Приват24 виконувався з використанням конфіденційних даних, таких як логін та пароль, також додатково на фінансовий номер клієнта надходив дзвінок для підтвердження операції. Вказувала і на те, що ОСОБА_1 повідомила про шахрайство 06.07.2022 р., після проведення фінансових операцій з перерахунку коштів. ОСОБА_1 повідомила співробітника банку про те, що їй був дзвінок на фінансовий телефон, телефонував невідомий їй чоловік, який представився працівником банку та повідомив, що по її картці йдуть підозрілі операції, її необхідно змінити, а також необхідно поміняти пароль входу до Приват24. ОСОБА_1 погодилася на пропозицію незнайомця і змінила пароль, надавши таким чином незнайомцеві доступ до нього. Аналіз операцій банку ОСОБА_1 , виявлені з картою НОМЕР_1 клієнта цьому авторизації в Приват24 свідчать про те, що в особи, яка здійснювала перекази, був доступ до клієнта банку ОСОБА_1 . Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що незаконне заволодіння грошовими коштами клієнта банку ОСОБА_1 сталося з вини самої потерпілої.

ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформована належним чином, на електронну адресу, вказану нею особисто, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не зверталась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню в частині відмови, з задоволенням позову повністю, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 02.02.2017 відповідачкою було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанк».

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До позовної заявки банком додано, крім вищевказаної анкети-заяви від 02.02.2017 (а. с. 17), довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, підписану ОСОБА_1 19.04.2021 року (а. с. 28-29), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua без підпису позичальника ( 31-85), витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 30), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідачку (а. с. 15) та довідку про видачу відповідачці кредитних карток «Універсальна» за договором (а. с. 16), заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, підписану відповідачкою 19.04.2021 року (а. с. 18 - 27), паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачкою 17.12.2020 року (а. с. 28 - 29).

АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачці на підставі вказаного договору три кредитних картки: 667062 дата відкриття 0202.2017 року, термін дії 07/20; 203367 дата відкриття 17.12.2020 року, термін дії 11/24, НОМЕР_1 дата відкриття 19.04.2021 року, термін дії 01/25 (а. с. 16).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта - ОСОБА_1 (а. с. 15), вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 02.02.2017, 17.12.2020 року - встановлено кредитний ліміт 20000,00 грн., та в подальшому кредитний ліміт збільшувався і зменшувався: 20.02.2021 року - збільшено кредитний ліміт до 22000,00 грн., 19.04.2021 року - збільшено кредитний ліміт до 24000,00 грн., 18.11.2021 - збільшено кредитний ліміт до 34000,00 грн; 07.02.2022 - збільшено кредитний ліміт до 35000,00 грн.; 04.04.2023 - зменшено кредитний ліміт до 0.00 грн.

Звертаючись з позовними вимогами, позивачем вказано, що станом на 17.09.2023 у відповідачки виникла заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 30992,71 грн., з яких 24914,67 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6078,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, на підтвердження чого суду надав розрахунок заборгованості (а. с. 7 - 12) та виписку за вищевказаним договором за період 02.02.2017 по 22.09.2023 (а. с. 13 - 14).

На підтвердження заявлених вимог щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом позивач, зокрема, надав до суду паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою ( а. с. 28 - 29).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався нормами ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» про те, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредиткредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту(частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою).

Як вбачається з матеріалів справи, паспорт споживчого кредиту містить відомості щодо процентної ставки, що застосовується в разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту. Водночас, суд першої інстанції дійшов висновків, що дана інформація має загальний характер та є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою).

Отже, підписання відповідачкою паспорта споживчого кредиту не свідчить, що відповідачкою було погоджено та встановлено банком відсотки саме у такому розмірі, який позивач просив стягнути як заборгованість за відсотками.

Суд першої інстанції вказував, що у заяві позичальника від 02.02.2017 року процентна ставка не зазначена /а. с. 17/.

Крім того, суд першої інстанції вказував, що у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

З урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові по справі № 342/180/17 від 03.07.2019 суд першої інстанції вважав, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (02.02.2017) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26.10.2023), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновків, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки 6078,04 грн. як заборгованості за простроченими відсотками задоволенню не підлягають.

При вирішенні питання щодо повернення тіла кредиту суд першої інстанції зазначав, що матеріалами справи підтверджено неодноразове звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів так і до відповідача, з приводу обставин зняття-викрадення коштів з її картки 06.07.2022 /а. с. 122, 123, 127, 128, 133 - 134, 135/.

Суд першої інстанції вказував на те, що позивачем не доведено, що мала місце дія чи бездіяльність відповідачки по розголошенню ПІНа, паролю, або іншої інформації, яка дала можливість ініціювати вищевказані платіжну операції 06.07.2022 третій особі. Натомість, встановленим є те, що 06.07.2022 відразу після зняття з рахунку відповідачки коштів в сумі 20790,64 грн., ОСОБА_1 звернулася до банку, ініціювала блокування своєї картки, проведення перевірки, АТ КБ «Приватбанк» заблокував картку відповідачки, що не оспорювалось представником позивача при розгляді справи.

Також суд першої інстанції вказував, що позивачем не надано суду доказів щодо співпраці з правоохоронними органами для сприяння розгляду справи, з`ясування, куди були переказані кошти з карткового рахунку відповідачки, щодо результатів розгляду вищевказаних заяв власника рахунку ОСОБА_1 .

Позивачем не доведено, що вищевказані чотири платіжні операції 06.07.2022 відбулись з вини відповідачки шляхом розголошення ПІНа, зміни паролю та іншої конфіденційної інформації. Будь-які докази цього (акти службових перевірок, детальні витяги з історій транзакцій Приват 24 тощо) банком суду не надано.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено надання відповідачці 06.07.2022 кредитних коштів в сумі 20790,64 грн., а тому стягненню підлягають фактично відповідачкою отримані та неповернуті кошти в сумі 4124,03 коп. (24914,67 грн. - 20790,64 грн.).

Однак, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись з таких підстав.

Як було встановлено ОСОБА_1 звернулась до AT КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 02.02.2017 року. /а.с. 17/

На підставі підписаної Заяви відповідачка 02.02.2017 р. отримала кредитну карту Універсальна, на яку 17.12.2020 р. було встановлено кредитний ліміт в розмірі 20 000 грн, який згодом було збільшено до 35 000 грн. Видача картки, розмір та дату встановлення кредитного ліміту зазначено в довідках, що надавались до позову. /а.с. 15-16/

Пізніше відповідачкою було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 17.12.2020 року. /а.с. 29 зворот/

Із Заяви вбачається що Відповідач, який діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі - Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Також, безпосередньо в Заяві, підписаній Відповідачкою, зазначено основні умови кредитування: тип кредиту, процентна ставка, п.1.5 - Наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором 2.1.1.8.1. За несвоєчасне виконання Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання за цим Договором Банк має право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. - процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних: 84 % - для карт Універсальна, 81,6% - для карт Універсальна Gold.

Таким чином, всі істотні умови кредитування (розмір відсотків та неустойки тощо) узгоджено у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, розрахунок відсотків після узгодження умов кредитування з відповідачем здійснено відповідно до підписаної Заяви із розрахунки 3,5% на місяць (42% на рік для карток Універсальна).

Щодо операцій по рахунку, апеляційний суд вказує на те, що за матеріалами справи стосовно заволодіння коштами з кредитної картки іншою особою шахрайським шляхом до місцевого суду надавались пояснення, однак не прийняті судом уваги.

Банком було проведено перевірку, відповідно до якої встановлено наступне.

Згідно даних банківських комплексів за клієнтом банку ОСОБА_1 рахується банківський рахунок НОМЕР_1 .

Як свідчить аналіз виписки вищевказаної карти, дійсно, з неї було проведено транзакції, що мало місце 06.07.2022, їх опис:

- 06/07/2022 14:09:38 07/07/2022 Р10 F DB -5,198.96 UAH -4,999.00 -199.96 56104Z97 UKRIBOXBANK 29,UKRAINE KYIV DILOVA STR 9A, Переказ зі своєї картки;

- 06/07/2022 14:10:43 07/07/2022 Р10 F DB -5,198.96 UAH -4,999.00 -199.96 44305Z 97 UKR IBOXBANK 29, UKRAINE KYIV DILOVA STR 9A, Переказ зі своєї картки;

- 06/07/2022 14:15:24 07/07/2022 Р10 F DB -5,196.88 UAH -4,997.00 -199.88 28605Z 97 UKR IBOXBANK 29, UKRAINE KYIV DILOVA STR 9A, Переказ зі своєї картки;

- 06/07/2022 14:16:34 07/07/2022 Р10 F DB -5,195.84 UAH -4,996.00 -199.84 48806Z97 UKR IBO IBOXBANK 29, UKRAINE KYIV DILOVA STR 9A, Переказ зі своєї картки.

Проведені транзакції вказують на те, що виконані вони через інтернет. Переказ грошових коштів виконано третьою особою, тип проведення операції Приват24, зі зміною паролю, без перевипуску сім-карти, фінансовий телефон знаходився у відповідачки.

Дії в Приват-24 та списання коштів проведені з перевіркою через фінансовий номер, який був у Відповідачки. Вхід в Приват24 виконувався з використанням конфіденційних даних, таких як логін та пароль, також додатково на фінансовий номер клієнта надходив IVR-дзвінок для підтвердження операції.

Відповідно до клієнта ОСОБА_1 факт наявних відомостей перегляду такої з історії інформації переглядів працівниками даних банку на зафіксований. Це вказує на те, що ніхто із працівників банку конфіденційні дані клієнта ОСОБА_1 та її рахунків напередодні зняття коштів не переглядав.

З огляду на зазначене, банк зробив висновок, що виток конфіденційної інформації стосовно незаконного зняття коштів з карти НОМЕР_1, належної відповідачці ОСОБА_1 відбувся з відома останньої.

ОСОБА_1 повідомила про шахрайство 06.07.2022 об 14:23:32 ID запису 725058087, тобто вже після проведення фінансових операцій з перерахунку коштів. ОСОБА_1 повідомила співробітника банку про те, що їй сьогодні був дзвінок на фінансовий телефон, телефонував невідомий їй чоловік, який представився працівником банку та повідомив, що по її картці йдуть підозрілі операції, її необхідно змінити, а також необхідно поміняти пароль входу до Приват-24. ОСОБА_1 погодилася на пропозицію і змінила пароль до власного П-24, надавши таким чином незнайомцеві доступ до нього.

Співробітником банку було проведено блокування всіх її карткових рахунків та П-24, порекомендовано звернутися до правоохоронних органів із заявою щодо шахрайських дій відносно неї, що мало місце 06.07.2022 р.

Аналіз операцій банку ОСОБА_1 , виявлені з картою НОМЕР_1 клієнта при цьому за авторизації в Приват24 свідчать про те, що в особи, яка здійснювала перекази, був доступ до П-24 клієнта банку ОСОБА_1 , заходила вона туди за допомогою паролю та логіна входу, які відомі тільки їх власнику.

Отже, суд першої інстанції не звернув на це уваги, що незаконне заволодіння грошовими коштами клієнта банку ОСОБА_1 сталося з вини самої відповідачки.

Згідно з пунктом 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та пунктом 1 розділу VI Положення №705 користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Пунктами 2, 5 розділу VI Положення № 705 встановлено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Згідно ст. 33 ЗУ « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ.

Операції щодо карткового рахунку були здійснені з відома Відповідачки та розголосу нею конфіденційних даних .

Судом першої інстанції не враховано, що відповідно до Умов і правил надання банківських послуг відповідач несе відповідальність, відповідно до підрозділу 2.1.4 "Використання картки" Умов та правил надання банківських послуг, п. 2.1.4.5. "Обов`язки Клієнта": 2.1.4.5.1. Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. 2.1.4.5.2. Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї. п.2.1.4.49.8. Умов та правил надання банківських послуг, клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в стоп-лист Платіжною системою.

Пунктом 2.1.4.49.7. Умов передбачено, що Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесеними на карті даними.

Отже, відповідачка умови договору щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконує, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості за вказаним договором.

Станом на 17.09.2023 року має заборгованість - 30992.71 грн., яка складається з наступного: - 24914.67 грн. - заборгованість за тілом кредиту, - 6078.04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення про стягнення заборгованості в частині відмови у задоволенні вимог за тілом кредиту в розмірі 20790,64 грн. та відсотками в розмірі 6078.04 грн із задоволенням вказаних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, з відповідачки на користь банку підлягає стягненню 2684 грн судового збору, сплаченого в суді першої інстанції і 4026 грн в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Ніколаєнко Олени Миколаївни на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року - задовольнити.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року в частині відмови - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору б/н від 02.02.2017 за простроченим тілом кредиту 20790,64 грн. та відсотками в розмірі 6078.04 грн, всього 26 868, 68 грн.

В іншій частині рішення Ставищенського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 4124 грн залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 2684 грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 4026 грн.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: