Справа № 129/2452/24
Провадження по справі № 2-з/129/23/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2024 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Капуша І.С., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Семчука Сергія Васильовича про забезпечення позову по цивільній справі № 129/2452/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Семчук Сергій Васильович, до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Гайсинської міської ради, військова частина НОМЕР_1 про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

01.08.2024р. автоматизованою системою документообігу суду головуючим у справі про забезпечення позову визначено суддю ОСОБА_3 , в якій представник ОСОБА_1 - адвокат Семчук С.В. просить суд забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Гайсинської міської ради, військова частина НОМЕР_1 про позбавлення батьківських прав - шляхом заборони посадовим особам військової частини НОМЕР_1 переміщати ОСОБА_1 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до іншої військової частини чи до іншого місця служби, - до набрання рішенням суду законної сили у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Гайсинської міської ради, військова частина НОМЕР_1 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заяви зазначено, що до Гайсинського районного суду Вінницької області подано позовну заяву в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Гайсинської міської ради, військова частина НОМЕР_1 про позбавлення батьківських прав.

Підставою звернення до суду із даним позовом стало те, що рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.09.2017 року шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано; у цьому шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; після розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_2 проживає окремо, з серпня 2021 року виїхала за кордон та має іншу сім`ю, а після розірвання шлюбу позивач ОСОБА_1 самостійно утримує сина ОСОБА_4 .

Проте 17.07.2024 року ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації і на даний час він проходить базову загальновійськову підготовку у в/ч НОМЕР_1 , термін такої підготовки триває 34 дні; після завершення підготовки його буде переміщено до одного з бойових підрозділів Збройних Сил України для участі у захисті Батьківщини проти збройної агресії російської федерації. На даний час про сина ОСОБА_4 дбають його дід та баба, які через похилий вік мають незадовільний стан здоров`я, а тому не можуть надати дитині належного утримання та виховання.

У разі задоволення вимог позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав позивач ОСОБА_1 матиме право на звільнення з військової служби через сімейні обставини, визначені ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Таким чином вважає, що до набрання чинності законної сили рішення суду у даній цивільній справі необхідно забезпечити позов шляхом заборони посадовим особам військової частини НОМЕР_1 переміщати позивача до іншої військової частини чи до іншого місця служби, оскільки таке переміщення позивача після проходження базової загальновійськової підготовки може ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав та інтересів, як позивача, так і його неповнолітнього сина.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

При вирішенні даної заяви суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Разом з цим, ч. 2 ст.149ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.

Згідно з вимогами чинного законодавства, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, положеннями ч. 3 ст.150ЦПК України регламентовано, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб, жодних вимог до військової частини НОМЕР_1 не заявлено.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими, репутаційними, службовими та професійними наслідками.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Подібна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17.

Так, представником позивача в обґрунтування заяви про забезпечення позову вказано, що невжиття заходів забезпечення ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки якщо мобілізаційні заходи щодо позивача будуть завершені, то неповнолітня дитина може залишитися без догляду, що може спричинити негативні наслідки.

Між тим, з долучених до матеріалів справи додатків не встановлено підстав, які б свідчили про те, що невжиття судом таких заходів створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду даної справи.

На момент розгляду заяви про забезпечення позову у суду відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вирішення даного питання повинно розглядатись у порядку адміністративного судочинства відповідним адміністративним судом.

Суд звертає увагу, що обставини правомірності/протиправності відмови в задоволенні заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації можуть бути встановлені лише за результатами розгляду справи по суті та дослідженні усіх доказів, наданих як позивачем, так і відповідачем у цій справі в порядку адміністративного судочинства.

Тобто, суд не вправі вирішувати поставлене в заяві про забезпечення позову питання, оскільки це є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на стадії судового процесу в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, враховуючи специфіку військової служби та умови воєнного стану, введеного на всій території України, мотиви, наведені представником заявника у заяві про забезпечення позову, не свідчать про реальний характер загрози правам та законним інтересам позивача до ухвалення рішення по суті спору, а також не зумовлюють настання внаслідок невжиття таких заходів обставин, які б переважали пов`язані із цим наслідки, за яких в разі невжиття заходів забезпечення позову буде істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За наведених обставин та враховуючи, що представник позивача не навів обґрунтованих підстав для вжиття відповідних заходів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у заявлений спосіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 258-261, 353 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Семчука Сергія Васильовича про забезпечення позову по цивільній справі № 129/2452/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Семчук Сергій Васильович, до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Гайсинської міської ради, військова частина НОМЕР_1 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: