Номер провадження: 22-ц/813/4200/24
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Назарової М.В., Коновалової В.А.,

а участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

19 жовтня 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 31 травня 2016 року у розмірі 34594,76 грн станом на 17 вересня 2023 року.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 31 травня 2016 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбаченими кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, в результаті чого станом на 17 вересня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 34594,76 грн з яких: 27967,64 тіло кредиту;

6627,12 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 31 травня 2016 року у розмірі 27967,64 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6627,12 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги банку.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач 09 вересня 2020 року підписав заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, в якій викладені істотні умови кредитного договору, зокрема відомості про процентну ставку за кредитним договором по кредитній картці «Універсальна Голд» в розмірі 40,8% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, проценту ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту в розмірі 81,6%, а також розмір щомісячних платежів, строк і порядок їх внесення.

Підписавши вказану вище заяву, відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання, таким чином ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами кредитування, в тому числі з розміром відсоткової ставки.

Суд першої інстанції помилково вважав, що банком не було надано доказів на підтвердження того, що сторонами було погоджено умови кредитування щодо сплати відсотків, оскільки підписавши викладені у заяві умови кредитування, сторони в подальшому їх виконували, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому такі угоди є погодженими сторонами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже предметом апеляційного перегляду, з огляду на вимоги ч.1 ст. 367 ЦПК України, є заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року року лише в частині відмови в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6627,12 грн за вказаним вище кредитним договором.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам заочне рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини у справі.

31 травня 2016 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, на підставі якої АТ КБ «Приватбанк» відкрило картковий рахунок відповідачу. Підписавши цю анкету-заяву відповідач погодився з тим, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його підписання і погодився з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг погодився отримати самостійно, шляхом роздрукування з офіційного сайту www.privatbank.ua. Позичальник погодився виконувати умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua. (а.с. 26).

09 вересня 2020 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до умов та правил надання послуг за умовами якої сторонами досягнуто домовленості щодо основних умов кредитування, диференційовано умови для карт «Універсальна» та «Універсальна Gold». Так, серед іншого визначено тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, суму/ліміт кредиту розмір кредитного ліміту не перевищує: 50000 грн для карт «Універсальна» 75000 грн для карт «Універсальна Gold», строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, мета кредиту-споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, процентна ставка, відсотків річних: 42% - для карт «Універсальна», для карт «Універсальна Gold» - 40,8 %, тип процентної ставки фіксований, також регламентовано кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, визначено розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 84 % для карт «Універсальна, та 81,6 для карт «Універсальна Gold» та паспорт споживчого кредиту (а. с. 27-37).

19 травня 2016 року відповідачу було видано картку «Універсальну» з № НОМЕР_1 строком дії до липня 2017 року, 24 січня 2017 року видано кредитну картку «Універсальну Gold» з № НОМЕР_2 строком дії до травня 2020 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 року видано кредитну картку «Універсальну Gold» з № НОМЕР_3 строком дії до березня 2024 року (а.с. 25).

З довідки, доданої банком до позову, про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 убачається, що 14 лютого 2017 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн, який у подальшому неодноразово змінювався, а саме 17 квітня 2017 року збільшено до 1000 грн, 19 травня 2017 року до 1500 грн, 21 липня 2017 року до 25500 грн, 04 вересня 2017 року до 27000 грн, 01 травня 2023 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн (а.с. 24).

З виписки по картковому рахунку за договором №б/н, за період 19 травня 2016 року 22 вересня 2023 року убачається, що відповідач користувався кредитним коштами, здійснюючи розрахунки за покупки у магазинах, аптеках, знімав кошти у банкоматах, здійснював переказ коштів на інші картки, а також здійснював поповнення кредитної картки (а.с. 101-141).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 17 вересня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 34594,76 грн, яка складається з: 27967,64 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 27967,64 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6627,12 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії (а.с. 6-23).

Відповідач не підписував витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» копія якого додана банком до позовної заяви в обґрунтування заявлених вказаних вище позовних вимог (а.с. 38).

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень того, що надані банком витяг з тарифів та витяг з умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

За змістом статей 626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунку), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2ст. 1069 ЦК України).

Положеннями ч. 1ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язуватися повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦК України).

Стаття 76 ЦПК України визнає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається з матеріалів справи, 31 травня 2016 року сторони уклали кредитний договір, шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання послуг. 09 вересня 2020 року відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, згідно умов якої, сторони погодили істотні умови кредитування, у тому числі процентну ставку для карт «Універсальна Gold» - 40,8%.

З огляду на викладене, на підставі укладеного між сторонами письмового договору, у них відповідно до ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які витікають із договору споживчого кредиту.

З наданих банком доказів, убачається, що відповідачеві були видані картки «Універсальна» та «Універсальна Gold», якими ОСОБА_1 користувався про що свідчить виписка з рахунку останнього.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження N 61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Водночас, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року N 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно виписка за рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16 вересня 2020 року у справі N 200/5647/18 (провадження N 61-9618св19), від 20 жовтня 2020 року у справі N 456/3643/17 (провадження N 61-9882св20), від 28 жовтня 2020 року у справі N 760/7792/14-ц (провадження N 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі N 278/2177/15-ц (провадження N 61-22158св19).

Таким чином, виписка з карткового рахунку, яка додана до позовної заяви є належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір заборгованості за тілом кредиту, а також є доказом існування між сторонами кредитних правовідносин, ураховуючи факт користування позичальником кредитними коштами, часткового повернення отриманих коштів у кредит.

Виписка по рахунку містить інформацію по тим карткам, які були видані відповідачу згідно довідки, наданої банком.

Отже позивачем доведено суду, що між сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх його істотних умов, у тому числі щодо процентної ставки за користування кредитними коштами. Виписка по картковому рахунку та довідка, які надані банком свідчать про те, що відповідач користувався тими типами кредитних карток, щодо яких сторонами було погоджено розмір відсотків, а останні нараховувалися у межах розміру процентної ставки, визначеної умовами кредитного договору.

Наведеного суд першої інстанції не врахував, і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 6627,12 грн з вказаних вище підстав.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скаргиАТ КБ «Приватбанк», та скасування заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року в оскаржуваній частині, і ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 6627,12 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 4026 грн.

Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відмотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 6627,12 грн за кредитним б/н від 31 травня 2016 року та судовий збір у сумі 4026 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова