Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 133/4029/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року смт.Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді Піщуліної І.С.,

з секретарем Жавнер І.А.,

з участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних збитків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 3% річних у сумі 8819 євро 63 євроцентів, що за курсом НБУ складає 343429 гривень 34 копійки, та інфляційні витрати в сумі 8814 гривень 79 копійок.

Свої вимоги мотивує тим, що між відповідачем та ТОВ "Український промисловий банк" 03 травня 2006 року було укладено кредитний договір №29/К-06, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 250000 євро зі сплатою 13 % річних. Господарський суд Вінницької області 02 квітня 2012 року у справі 14/1/2012/5003 своїм рішенням стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ДельтаБанк» заборгованість у сумі 230269 євро 50 центів та 45058 гривень 35 копійок, а також судовий збір у сумі 47963 гривні 44 копійки. Станом на дату подачі позову зазначене рішення суду залишається невиконаним. Також, 31 серпня 2020 року між ПАТ «ДельтаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги, у тому числі за договором кредиту №29/К-06 та договором поруки. Крім того, зазначає, що ухвалою Господарського суд Вінницької області від 05 травня 2021 року замінено стягувача ПАТ «ДельтаБанк» за наказом про виконання зазначеного вище рішення Господарського суду Вінницької області від 02 квітня 2012 року на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а тому останнє наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

При визначенні предметної юрисдикції цієї справи суд враховує такі критерії: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Сторонами у цивільному процесі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина 2 статті 48 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, зокрема, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями.

Згідно з частиною 1 статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

У позовній заяві позивач просить стягнути на підставі статті 625 ЦК України у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, що виникло на підставі кредитного договору, укладеного між юридичною особою та фізичною особою підприємцем (відповідачем у справі), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати за прострочення виконання основного зобов`язання.

З огляду на зазначене й враховуючи те, що спір виник з приводу невиконання господарського зобов`язання за кредитним договором №29/К-06, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), суд дійшов висновку, що між сторонами існують господарсько-правові відносини, а отже, зазначений спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, суд вважає , що провадження у цій цивільній справі слід закрити.

Оцінюючи доводи представника позивача про цивільно-правову природу відносин з відповідачем на момент звернення до суду з позовом у з в`язку з припиненням фізичної особи підприємця, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду щодо спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності (від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18), від 5 червня 2019 року у справі № 904/1083/18 (провадження № 12-249гс18), й вважає їх необґрунтованими.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 8218 гривень.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявнику слід повернути сплачений судовий збір.

Керуючись статтями 255, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних збитків закрити, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» сплачені 8218 гривень судового збору з рахунку ГУК у Вінницькій області/м.Козятин/22030101, номер рахунку №UA97 02914, , МФО 802015, банк отримувача: Казначейство України.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07 серпня 2024 року.

Суддя:Ірина ПІЩУЛІНА