Справа № 459/490/23 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М. Я.
Провадження № 22-ц/811/296/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Іванова О.О.

З участю: позивачів: ОСОБА_1 та її представника-адвоката Гредченко П.І., ОСОБА_2 , представника органу опіки та піклування Червоноградської міської ради-Гоц П.В.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №459/490/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області,- про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування

в с т а н о в и в :

15 лютого 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_4 є бабою та дідом ОСОБА_1 , яка з народження проживає з ними, вони її виховують та утримують.

Відповідачка ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_2 проживали окремо від них.

В 2019 році відповідачка виїхала за кордон на роботу та сімейні відносини з їх сином розпалися. Їх спільні діти син та дочка залишилися проживати з позивачкою ОСОБА_2 і її чоловіком ОСОБА_4 .

Рішенням Сокальського суду Львівської області від 11 січня 2021 року припинено право ОСОБА_3 користування житлом ОСОБА_2 і її чоловіка ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 проживає окремо від своїх дітей, не допомагає їх утримувати в зв"язку з чим, судом було винесено наказ про стягнення з неї на користь двох дітей (в тому числі ОСОБА_1 ) аліментів в розмірі 1/3 частини її заробітку.

В подальшому, судовим рішення з ОСОБА_3 вирішено стягувати на користь сина ОСОБА_5 аліменти на час його навчання.

ОСОБА_1 навчається в Червоноградському гірничо-економічному фаховому коледжі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько дітей ОСОБА_2 помер, у зв`язку з чим виникла необхідність встановлення опіки над неповнолітньою ОСОБА_1 оскільки вона позбавлена батьківського піклування, відповідачка нею не піклується , не сплачує аліментів на дочку, не цікавиться її станом здоров`я і лікуванням, фізичним і духовним розвитком, навчанням.

Просили позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно її дочки ОСОБА_1 і встановити піклування над ОСОБА_1 , призначивши опікуном ОСОБА_2 .

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 грудня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим. Стверджують, що матеріали справи містять достатню кількість доказів в підтвердження того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , батько ОСОБА_1 і з цього часу вона перебуває на утриманні та проживає разом з своїми дідусем і бабусею. ОСОБА_3 не вчиняє жодних дій шодо утримання своєї дочки - ОСОБА_1 та нею не цікавиться. Судом безпідставно не було взято до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1 . ОСОБА_3 має іншу сім"ю та дитину, яким приділяє увесь свій час, а ОСОБА_1 часу не приділяє зовсім. Просять рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 31 травня 2024 року надіслала заяву , в якій зазначила, що проти задоволення апеляційної скарги заперечує, оскільки обставини зазначені в ній не відповідають дійсності. Стверджує, що сплачує аліменти на дочку, а також оформила їй допомогу по інвалідності, яку дочка отримує. Зазначає, що ні позивач ОСОБА_2 , ні дочка ОСОБА_7 не звертались до неї з проханням допомогти, дочка не бажає з нею спілкуватися, заблокувала телефон, на контакт не іде. Зазначає, що в засідання прибути не може, оскільки має грудну дитину.

10 червня 2024 року апеляційний суд відклав судове засідання та повторно викликав відповідачку ОСОБА_3 в судове засідання призначене на 12 год.00 хв. 01 липня 2024 року, однак отримавши зазначений виклик, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідач повторно в судове засідання не прибула.

Відповідно до ч.3 ст.130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Гредченко П.І. позивачки ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги,позицію представника Органу оіпки та піклування Червоноградської міської ради Гоц П.В., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не доведено, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дочки, вона сплачує аліменти на дитину та виявляє бажання приймати участь в спілкуванні з нею та участі в її утриманні. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також наявності конфлікту між позивачкою ОСОБА_2 і відповідачкою ОСОБА_3 , а також те, що мати дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для позбавлення її батьківських прав.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується.

Відповідно до ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов`язані поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 152 СК передбачено право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.

Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій.

Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено , що з цим позовом до суду звернулася в тому числі дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів справи встановлено такі обставини.

Син позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15) та відповідачка ОСОБА_3 є батьками позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.17).

Зазначені особи також є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.20).

ОСОБА_1 з 10.07.2007р. зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 (а.с.22)у будинку, що належить на праві власності позивачці ОСОБА_2 (а.с.11).

Актом складеним упровноважденими особами Виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 23.12.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 ,2007 р.н. та її старший брат ОСОБА_2 ,2004 р.н. дійсно фактично проживають за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 разом з бабусею ОСОБА_2 (а.с.24).

ОСОБА_1 є дитиною з інвалідністю до 18-ти років, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 27.06.2022р.(а.с.19). Законним представником у посвідченні зазначений лише батько- ОСОБА_2 , який помер.

З характеристики від 04.05.2023р. вбачається, що ОСОБА_1 в період з 01.09.2013р. по 30.06.2022рю навчалася в Соснівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів та навчанням дитини в цей період займалися баба та дід, мати участі не приймала.

З довідки №787 від 19.12.2022р., довідки №188 від 02.09.2022р., характеристики від 28.12.2022р. встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.2022р. навчається в Червоноградському гірничо-економічному фаховому коледжі, характеризується як сумлінна та дисциплінована студентка, засвоює матеріал на високому та достатньому рівні, доброзичлива до одногрупників та її мати відповідачка ОСОБА_3 контакту з керівником групи не підтримувала, навчанням дочки не цікавилася.

31.01.2021р. Сокальським районним судом Львівської області винесено судовий наказ про стягнення з відповідачки ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 аліментів на двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходу.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 27.10.2022р. присуджено стягувати з ОСОБА_8 на користь сина ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів її доходу щомісячно, до досягнення останнім навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.

Постановою Львівського апеляційного суду від 03.05.2023р. апеляційну скаргу ОСОБА_8 задоволено та змінено рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27.10.2022р., визначено стягувати з неї на користь сина ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів її доходу щомісячно

З лікарсько-консультативного висновку №10 від 09.06.2021р., декларації від 15.06.2022р., протоколу обстеження №104150 від 26.01.2023р., результатів обстеження від 30.01.2023р., висновку від 03.02.2023р., консультативного висновку від 26.01.2023р., протоколу обстеження від 01.05.2023р. встановлено, що ОСОБА_1 хворіє, систематично проходить лікування.

З відповіді №5654 від 15.10.2020р., рішенням №10 від 05.02.2007р., свідоцтва від 05.02.2007р., витягу про реєстрацію права власності від 21.03.2007р. встановлено, що ОСОБА_3 належить 1/6 частина квартири АДРЕСА_2 .

З відповідей від 03.05.2023р. та від 08.05.2023р. встановлено, що ОСОБА_3 з 16.02.2023р. зареєстрована по АДРЕСА_3 , де проживає з чоловіком та дочкою,2023 р.н.

Згідно довідки від 05.07.2018р. та посвідчення від 22.02.2023р., відповідачці ОСОБА_3 встановлено ІІІ групу інвалідності.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 21.02.2020р. на відповідачку ОСОБА_8 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

З свідоцтва про народження встановлено, що в ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася дочка ОСОБА_9 .

З довідки №28 від 21.02.2023р., характеристики від 19.04.2023р. встановлено, що ОСОБА_8 з листопада 2021 року працює в ПрАТ «Шахта «Надія», сумлінно ставиться до своїх професійних обов`язків, дисциплінована, дисциплінарних стягнень не має, користується повагою у співробітників та на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постановою державного виконавця від 27.01.2023р. закрито виконавче провадження з виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходу, у зв`язку зі смертю стягувача.

З Висновку комісії з питань захисту прав дитини, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області №77 від 23.05.2023р. встановлено, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є доцільним (а.с.100), призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 піклувальником неповнолітньої онучки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є доцільним (а.с.101).

З наведених вище матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини ОСОБА_1 . Вихованням дитини займається бабуся ОСОБА_2 . Зазначене також стверджується тим, що відповідачка жодного разу не з`явилась у судові засідання в суд першої інстанції , а також в суд апеляційної інстанції, де б могла спростувати та надати суду докази про те, що мотиви позовної заяви не відповідають дійсності. Твердження відповідачки про те, що вона має бажання спілкуватись з донькою є голослівними, а її позиція про те, що донька у разі потреби повинна звернутися до неї по допомогу свідчить про безвідповідальне ставлення до своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ЦПК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_1 має онкологічне захворювання, однак на всіх обстеженнях присутня лише бабуся, що свідчить про байдужість матері до здоров`я доньки. Зазначене також підтверджує те, що з таким захворюванням дитина потребує посиленого догляду, турботи та підтримки, однак з боку матері цього не отримує.

Байдужість матері відносно свої доньки стверджується письмовими поясненнями самої відповідачки,яка спокійно у своєму відзиві зазначає, що вона оформила дитині інвалідність та у зв`язку з цим дитина отримує державну допомогу.

Таке байдуже ставлення матері до дочки і є ухиленням від виконання батьківських обов`язків та підставою для позбавлення батьківських прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першоютретьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З пояснень наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції, а також з відповіді на відзив (а.с.76-77) колегією суддів встановлено, що дитина не отримує батьківської любові та опіки з боку матері, у серпні 2019 року мати покинула її і поїхала за кордон, з цього часу вони не спілкуються, мати не вживає заходів для налагодження контактів з нею та її старшим братом, має іншу сім`ю. Добровільно не надає їм матеріальної допомоги, що змусило їх батька звертатися з позовами про стягнення аліментів. Зважаючи на ці обставини, апеляційний суд виходить з того, що ухилення матері ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків має місце, оскілки вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення матері від виховання дитини, її винну поведінку, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Ухвалюючи рішення про позбавлення батьківських прав , суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», яка противиться неналежному виконанню матір`ю своїх обов`язків щодо неї, а тому звернулася із цим позовом до суду.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо розвитку та утримання своєї дитини ОСОБА_1 , не проявляє турботи та не піклується про стан здоров`я дочки,яка потребує особливої опіки, частих обстежень та лікування, оскільки має онкологічне захворювання.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини справи, не врахував вимоги ст.152 СК та безпідставно критично оцінив висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать про винну та свідому поведінку ОСОБА_3 щодо ухилення від участі у вихованні дочки, про умисне і свідоме нехтування обов`язками матері, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Оцінивши зібрані у справі докази, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачами доведено , що відповідач нехтує потребами своєї дочки, не довела прагнення здійснювати належне піклування за нею, не спростувала, що свідомо нехтувала обов`язками матері. Сам факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення її батьківських прав з урахуванням її поведінки не свідчить про її інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

У справі «Ilya Lyapin v. Russia» (Ілля Ляпін проти Росії) ЄСПЛ зазначив, що, якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією.

Вирішуючи спір в частині призначення піклувальником ОСОБА_1 -бабусю ОСОБА_2 , суд враховує, що дитина зареєстрована і проживає у будинку бабусі, який їй належить на праві власності(а.с.11), бабуся отримує дохід у виді пенсії (а.с.28) дає свою згоду на піклування, а дитина погоджується на призначення піклувальником саме її. З довідки від 19.01.2023р. встановлено, що розмір місячної виплати пенсії дідуся ОСОБА_10 з період з серпня 2022 року по січень 2023 року становив 17564,79грн.

Відповідно до ст.ст.243,244 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.

При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Відповідно до п.1,3,4 ч.1,ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки суд першої інстнції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, а саме не застосував вимоги ст.152 СК України, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_3 , моб.тел. НОМЕР_3 ) батьківських прав відносно її дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_4 , проживає АДРЕСА_1 , моб.тел. НОМЕР_5 ).

Призначити ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , прожив. АДРЕСА_1 , моб.тел. НОМЕР_7 ) піклувальником неповнолітньої ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , прожив. АДРЕСА_1 , моб.тел. НОМЕР_5 ).

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати по справі в розмірі 2694,00 грн. (дві тисячі шістсот дев`яносто чотири грн. ( 1073, 60 грн. за подачу позовної заяви в суд першої інстанції, 1620,40 грн.- за подачу апеляційної скарги).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 04 липня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк