Справа № 202/3791/24
Провадження № 2/172/311/24
У Х В А Л А

про передачу справи на розгляд іншого суду

31.05.2024 року суддя Васильківського районного суду Дніпропетровської області Битяк І.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В

До суду на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2024 року надійшла вищевказана позовна заява для розгляду за підсудністю.

За загальним правилом підсудності встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Розпорядженням голови Верховного суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 територіальна підсудність судових справ Попаснянського районного суду Луганської області змінена на Васильківський районний суд Дніпропетровської області, тому позивач звернувся з вказаним позовом саме до цього суду.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

Крім того, у своєму роз`ясненні від 02.09.2022 року Верховний Суд зазначив, що якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. Але якщо такої довідки у переселенця немає, тобто особа з тих чи інших причин не зареєструвалася як ВПО, але все ж хоче подати позов у суд, то, на жаль, у такому випадку позов у найближчий суд особа подати не зможе. В такому випадку переселенці повинні подавати позови в ті суди, яким була визначена територіальна підсудність судів, які залишаються в зоні бойових дій чи в окупації. Виняток встановлення факту смерті. Такі позови, як зазначили у ВС, подаються у будь-який місцевий суд загальної юрисдикції на території України.

З довідки від 10.04.2022 року № 1239- вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з 10.04.2022 року, фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою проживає і неповнолітній син позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, позивачка скористалася своїм правом вибору підсудності справи і звернулася до суду за місцем свого фактичного проживання як внутрішньо переміщена особа, яка має на утриманні неповнолітню дитину, тобто до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

За таких обставин приходжу до висновку, що цивільна справа не підсудна Васильківському районному суду Дніпропетровської області і її необхідно передати за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Також зауважую, що посилання Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в ухвалі від 22.03.2024 року на постанову № 579 прийняту Кабінетом Міністрів України 09.08.2017 року «Про внесення зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, якою довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виключено з пункту 9, є помилковим оскільки постанова КМУ № 579 від 09.08.2017 року втратила чинність на підставі Постанови КМ № 265 від 07.02.2022 року «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад».

Положеннями статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Окрім цього, суд зважає на те, що вирішення справи з порушенням правил підсудності може мати наслідком скасування судового рішення, оскільки справу буде розглянуто неповноважним складом суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31-32, 260-261, 353-354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В

Передати цивільну справу № 203/3791/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (пр-т Слобожанський, 84. м. Дніпро, 49000).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Г. Битяк