Справа№592/3922/24
Провадження №2/592/1190/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визначення порядку користування співвласниками квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2024 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить визначити порядок користування співвласниками квартирою АДРЕСА_1 та виділити ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 7,8 м2, ОСОБА_3 у користування житлову кімнату площею 11,3 м2, ОСОБА_2 житлову кімнату площею 13,6 м2, а балкон, кухню, шафу, ванну та туалет залишити в спільному користуванні; стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.01.1994 року, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 була приватизована на праві спільної сумісної власності на ім`я позивачки ОСОБА_1 , її колишнього чоловіка відповідача ОСОБА_2 та їх сина від спільного шлюбу - третю особу ОСОБА_3 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.04.2008 р. по справі № 2-1294/2008 було визначено частки співвласників у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру рівними по 1/3 за кожним із співвласників.

У зв`язку з тим, що відповідач постійно чинив перешкоди позивачці у проживанні в квартирі, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.03.2013 р. по справі № 1806/9484/12 за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 було вселено позивачку ОСОБА_1 та третю особу ОСОБА_2 , видано виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання і рішення суду про вселення було виконано.

Але, після цього ОСОБА_2 знову став чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою.

У даний час позивачка ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 зареєстрували у встановленому законом порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень своє право власності на 1/3 частину квартири у кожного, виготовивши новий технічний паспорт та внісши його до Будівельного реєстру.

Але, спільне проживання у квартирі у даний час неможливе, так-як сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування жилими кімнатами в квартирі, тому ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Відповідно до технічної характеристики квартири, житлова площа складає 32, 7 м2: кімната розміром 13,6 м2, кімната розміром 11,3 м2, кімната розміром 7,8 м2.

Як встановлено судовим рішенням по праві № 592/13149/13-ц, яке набрало законної сили, відповідно до технічної характеристики квартири, житлова площа складає 32, 7 кв. м. Беручи до уваги, що співвласників 3 особи, то 32, 7 кв. м : 3 = 10,9 кв. м повинно припадати на кожного співвласника. Якщо враховувати площу балкону 2,5 кв. м., то на кожного співвласника повинно припадати 10,9 + (2,5:3) = 12,1333 кв.м.

Враховуючи майновий стан відповідача, позивачка та третя особа відмовляються пред`являти позов про стягнення матеріальної компенсації за виділення їй меншої житлової кімнати.

Тому, звертаючись з цією позовною заявою, позивачка ОСОБА_1 просить суд виділити їй у користування окрему ізольовану житлову кімнату площею 7,8 кв. м., третій особі - її сину ОСОБА_3 окрему ізольовану житлову кімнату площею 11,3 кв. м., а відповідачу ОСОБА_2 - окрему ізольовану житлову кімнату площею 13,6 кв. м., а балкон, кухню, шафу, ванну та туалет залишити в спільному користуванні.

Ухвалою суду від 21.03.2024 року прийнято відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи, в тому числі оголошенням про виклик на офіційному сайті Судової влади, про причини неявки суд не сповістив, будь-яких пояснень чи відзиву з приводу заявлених вимог не надав, що не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій не заперечував проти запропонованого позивачем варіанту визначення порядку користування співвласниками квартирою, просив розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.01.1994 року, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 була приватизована на праві спільної сумісної власності на ім`я позивачки ОСОБА_1 , її колишнього чоловіка відповідача ОСОБА_2 та їх сина від спільного шлюбу - третю особу ОСОБА_3 (а.с.6)

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.04.2008 р. по справі № 2-1294/2008 було визначено частки співвласників у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру рівними по 1/3 за кожним із співвласників (а.с.7).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , квартира загальною площею 50,7 м2 (у тому числі житлової площі 32,7 м2): коридор - 6,4 м2, шафа - 0,8 м2, житлова кімната - 13,6 м2, житлова кімната - 11,3 м2, житлова кімната - 7,8 м2, кухня - 5,5 м2, ванна 2,2 м2, туалет 1,1 м2, балкон засклений 2,0 м2 (а.с.10-13).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав від 13.02.2024 року, квартира перебуває в спільній частковій власності: 1/3 належить ОСОБА_1 , 1/3 належить ОСОБА_3 (а.с.8-9).

Між сторонами склалися досить неприязні стосунки, які унеможливлюють мирне врегулювання спору щодо встановлення порядку користування квартирою, тому позивач звернулася до суду із цим позовом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч.ч. 1, 2. 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, без зміни права власності по 1/3 частині кожному співвласнику, підлягають задоволенню.

Позивач в судовому засіданні не підтримала вимоги про стягнення з відповідача судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визначення порядку користування співвласниками квартирою - задовольнити.

Визначити порядок користування співвласниками квартирою АДРЕСА_1 та виділити ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 7,8 м2, ОСОБА_3 у користування житлову кімнату площею 11,3 м2, ОСОБА_2 житлову кімнату площею 13,6 м2, а балкон, кухню, шафу, ванну та туалет залишити в спільному користуванні.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя І.М. Фоменко