Справа № 291/1764/23
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2024 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої - судді Митюк О.В.,

секретаря судових засідань Герасимчук Н.П.,

прокурора Афійчука Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Ружині цивільну справу за позовом

Виконувача обов`язків керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області

до ОСОБА_1

про припинення права власності на земельну ділянку шляхом їїї конфіскації,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2023 року до Ружинського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява Виконувача обов`язків керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до ОСОБА_1 , згідно якої прокурор просить припинити громадянину РФ ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0161 площею 0,03 га шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

В обґрунтування вимог зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №697 від 29.05.2021 виданого Ружинською державною нотаріальною конторою Житомирської області ОСОБА_1 (громадянин Російської Федерації) набув право власності на земельну ділянку площею 0,03 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території села Заріччя Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області.

Вказану земельну ділянку ОСОБА_1 отримав в результаті прийняття спадщини.

В подальшому, на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0161 площею 0,03 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252, номер запису про право власності 42217379, індексний номер рішення про державну реєстрацію 58434933 від 29.05.2021).

Таким чином, громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 у травні 2021 року набув право власності на вказану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території села Заріччя Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області (на даний час - Ружинської селищної територіальної громади Бердичівського району), та протягом року не виконав покладених на нього у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужив земельну ділянку, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи, що отримана ОСОБА_1 у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :05:005:0161 площею 0,03 га ним добровільно не відчужено упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 29.05.2022), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню шляхом її конфіскації.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 17.01.2024 в справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 04.03.2024 закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с.45).

Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з`явився, направив до суду пояснення в яких просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та проводити розгляд справи без його участі ( а.с. 41-42).

Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів.

Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації.

24.10.2023 року Бердичівською окружною прокуратурою скеровано запит до Управління ДМС у Житомирській області стосовного того чи отримував відповідач паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон або посвідку на тимчасове або постійне проживання на території України (а.с.13-14).

24.10.2023 року у відповідь на зазначений запит начальником Управління ДМС України в Житомирській області ОСОБА_2 скеровано лист із якого вбачається, що, що за обліками УДМС у Житомирській області не встановлено інформації про оформлення набуття, прийняття та встановлення належності до громадянства України, оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон особі з установчими даними ОСОБА_1 (а.с.15-16).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.11.2023 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Ставничим О.В. 29.05.2021 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,03 га за кадастровим номером :05:005:0161 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252, номер запису про право власності 42217379, індексний номер рішення про державну реєстрацію 58434933 від 29.05.2021) (а.с.17-18).

Відповідно до копії свідоцтва «про право на спадщину за законом» від 29 травня 2021 року ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина Російської Федерації набув право власності на земельну ділянку площею 0,03 га, що знаходиться в с.Заріччя, Ружинського району, Житомирської області після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-06886290 від 08.11.2023 року, оціночна вартість земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0161 площею 0,03 га 6412,45 грн. (а.с.23-25).

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернувся до суду з позовом про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її примусового відчуження з тих підстав, що відповідач, як громадянин РФ, упродовж року після набуття права власності на успадковані земельні ділянки сільськогосподарського призначення добровільно їх не відчужив, а тому наявні підстави для їх примусового відчуження.

Згідно частин третьої, четвертої статті 56 ЦПК України, прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках.

Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Обґрунтування, наведені прокурором в позові щодо представництва в суді, суд вважає достатніми для його звернення у суд, оскільки порушуються питання захисту інтересів держави, і інші державні органи не здійснили ефективний захист інтересів держави щодо захисту її майнових прав.

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону (абз. 1, 2 ст. 13 Конституції України).

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (абз. 6 ст. 41 Конституції України).

Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України).

Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини (ч. 2, 3 ст. 81 ЗК України).

Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню (ч. 4 ст. 81 ЗК України).

Набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: громадяни України; юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; територіальні громади; держава (ч. 1 ст. 130 ЗК України).

Підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом (п. е абз. 2 ст. 140 ЗК України).

Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України).

Право власності припиняється у разі конфіскації (п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом (ч. 2 ст. 354 ЦК України).

В силу статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 07 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня2009 року, Трегубенко проти України від 02 листопада 2004 року, East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду.

Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства України, якими врегульовано вказані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зазначеного позову з огляду на наступне.

Так судом встановлено, що у даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки останній мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до моменту звернення позивача до суду земельні ділянки не відчужив. Зазначений перебіг подій порушує вимоги земельного законодавства України, а відтак потребує відповідного втручання у право власності відповідача задля відновлення порушеного законодавства.

Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23 січня 2018 року (провадження № 61-1390 св 17).

У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані із розглядом даної справи, що складаються із судового збору в розмірі 2684,00 гривень.

Керуючись ст.ст.11-13,76-81,141,258,259,263-265,268,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Виконувача обов`язків керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом їїї конфіскації задовольнити повністю.

Припинити громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0161 площею 0,03 га шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Житомирської обласної прокуратури на р/р UA0011049, Державна казначейська служба України понесені витрати на сплату судового збору у сумі 2684 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подаються учасниками справи через Ружинський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

позивач: Бердичівська окружна прокуратура Житомирської області, м. Бердичів, вул. Вінницька, 23, Житомирська область, ;

позивач: Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, місце знаходження: вул.Довженка,45, м.Житомир, 10002, ;

відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 .

Суддя О. В. Митюк.