Провадження № 2/161/128/24
У Х В А Л А

26 червня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитроци Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, відповідно до якої просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , яке затверджено протоколом засідання № 20 від 12.04.2021 року в частині дати зарахування позивача на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов по загальній черзі з 12.04.2021 року у в/ч НОМЕР_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи без врахування попередніх строків перебування на квартирному обліку; 2) скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 39ад від 30.04.2021 року в частині затвердження дати зарахування позивача на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов по загальній черзі з 12.04.2021 року; 3) зобов`язати об`єднану житлову комісію в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 «Г» внести зміни до протоколу засідання № 20 від 12.04.2021 року, шляхом зміни дати зарахування його на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 12.04.2021 року на 08.07.2003 року.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені судом належним чином.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що правовідносини, які є предметом розгляду даного спору, виникли між сторонами з підстав проходження ОСОБА_1 військової служби та стосуються зарахування позивача на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Вказані правовідносини врегульовані положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, абз. 2 ч. 2 ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абз. 1 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства (абз. 3 ст. 1 цієї статті).

Відповідач, приймаючи рішення про врахування строків перебування позивача на квартирному обліку та його зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, прийняв рішення, що вплинуло на можливість останнього реалізувати соціальні гарантії забезпечення його жилими приміщеннями в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.

Для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим прийняттям, проходженням або звільненням виник спір.

Зазначене відповідає постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі № 712/5476/19.

Публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України у чинній редакції). За змістом п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України у редакції, чинній до 15.12.2017 року, військова служба теж була віднесена до служби публічної.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Викладене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 362/643/21, провадження № 362/643/21.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній вище постанові для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів з приводу проходження військової служби, в саме щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій, відступила від висновку щодо розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, викладених у її постановах від 06.06.2018 року у справі № 752/5881/15-ц, від 29.08.2018 року у справі № 488/1176/14-а, від 20.09.2018 року у справі № 815/2551/15, від 23.01.2019 року у справі № 806/5217/15, від 04.09.2019 року у справі № 826/17556/16, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.03.2021 року у справі № 127/15109/18 і від 24.09.2021 року у справі № 748/303/20, а також у постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі № 6-2139цс15 і від 02.03.2016 року у справі № 6-14цс16а.

Спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів (п. 66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі № 362/643/21, провадження № 362/643/21).

Враховуючи наведене, розгляд справи в порядку цивільного судочинства суперечить ст. 19 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд закриває провадження у справі.

Враховуючи, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення за захистом своїх порушених прав в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 26 червня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк