Справа № 523/7774/24
Провадження №2/523/3914/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"09" липня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді- Кисельова В.К.,

за участю секретаря судових засідань Дзюба Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №21 в м.Одесі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору : Суворовський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, в яких просить зняти арешти, накладені на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2004 року та постанови Першого ВДВС Суворовського районного управління юстиції від 23.07.2004, а саме зняти: арешт, зареєстрований 23.07.2004 16:57:23 за реєстраційним номером обтяження 78373, реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: Ухвала б/н від 22.07.2004 року, Суворовський районний суд м. Одеси, об`єкт обтяження: земельна ділянка, адреса: АДРЕСА_1 ; арешт, зареєстрований 27.07.2004 12:47:44 за реєстраційним номером обтяження 81274, реєстратором: Восьма одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення про накладення заборони, 22251 від 23.07.2004, Перший відділ Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, об`єкт обтяження: земельна ділянка, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_3 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 . Проте отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може у зв`язку з накладеними арештами. На думку позивача, таке обтяження перешкоджає їй реалізувати свої спадкові права, що є наслідком її звернення до суду.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 та її адвокат Кудрявцев І.А. в судове засідання подали клопотання про підтримання позовних вимог та розгляду справи за їх відсутності.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання.

Неявка учасників розгляду справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, встановив таке.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

20.12.2023р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. заведена спадкова справа за №101/2023 до майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , єдиною спадкоємицею майна ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_1 , згідно довідки нотаріуса щодо спадкоємців по спадковій справі.

З представленої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 27.02.2024р. вбачається наявність записів про арешти, а саме: про арешт, зареєстрований 23.07.2004 16:57:23 за реєстраційним номером обтяження 78373, Реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: Ухвала б/н від 22.07.2004 року, Суворовський районний суд м. Одеси, об`єкт обтяження: земельна ділянка - адреса: АДРЕСА_1 ; арешт, зареєстрований 27.07.2004 12:47:44 за реєстраційним номером обтяження 81274, реєстратором: Восьма одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення про накладення заборони, 22251 від 23.07.2004, Перший відділ Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, об`єкт обтяження: земельна ділянка, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державних реєстрів № 367603368 від 27.02.2024 року.

Як вбачається з оглянутої судом Архівної довідки з додатками Одеського державного нотаріального архіву від 01.04.2024 року, в матеріалах архівного фонду Першої одеської державної нотаріальної контори, документи якої передані на архівне зберігання до Одеського державного нотаріального архіву, міститься Ухвала Суворовського районного суду міста Одеси, б/н від 22 липня 2004 року, про накладання арешту на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вищевказаної Ухвали Першою одеською державною нотаріальною конторою, 23 липня 2004 року за реєстровим № 2583, накладено арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

В матеріалах архівного фонду Восьмої одеської державної нотаріальної контори, документи якої передані на архівне зберігання до Одеського державного нотаріального архіву, міститься постанова ВДВС Суворовського районного управління юстиції, серії АН № 376633, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.07.2004 року про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вищевказаної постанови Восьмою одеською державною нотаріальною конторою 27.07.2004 року накладено арешт за адресою : АДРЕСА_1 .

Відомості, щодо зняття арештів в матеріалах справи відсутні.

Згідно відповіді Голови Суворовського районного суду м. Одеси від 24.04.2024 року вих. № 5/681 цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Управління земельних ресурсів, ОСОБА_3 , про визнання недійсним рішення міськради про передачу у приватну власність земельної ділянки, про визнання недійсним державного акта на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , в Суворовському районному суді м.Одеси не зареєстрована, матеріали зазначеної цивільної справи в архіві суду не зберігаються.

Як зазначено в рішенні Суворовського районного суду м.Одеси по справі №2-1257/2010 від 11.08.2010р., яке набрало законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 08.12.2010р., Рішенням Одеської міської ради від 14 вересня 1999 року № 207- ХХІІІ було затверджено проект відводу земельних ділянок та передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків громадянам: ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 0,0750 га за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 0,0750 га за адресою: АДРЕСА_2 та низки інших громадян.

На момент прийняття рішення від 14 вересня 1999 року № 207-ХХІІІ, у користуванні ОСОБА_3 перебувала частина земельної ділянки на підставі рішення виконкому Суворовської районної адміністрації народних депутатів № 806/1 від 20.12.1991 року «Про відвід земельних ділянок у тимчасове користування під городи» та № 687 від 20.03.1992 року «Про внесення змін в рішення 806/1 від 20.12.1991 року».

У зв`язку з прийняттям рішення Одеської міської ради від 14 вересня 1999 року № 207-ХХІІІ «Про передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 для будівництва, обслуговування житлових будинків та господарських споруд», голова Суворовської районної ради народних депутатів видав розпорядження № 62 від 24.01.2001 року «Про впорядкування землекористування домоволодінь АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_1 , яким рішення виконкому Суворовської районної адміністрації народних депутатів № 806/1 від 20.12.1991 року «Про відвід земельних ділянок у тимчасове користування під городи» та № 687 від 20.03.1992 року Про внесення змін в рішення 806/1 від 20.12.1991 року вважались такими, що втратили силу.

На вищевказане рішення від 14 вересня 1999 року № 207-ХХІІІ до Одеської міської ради було подано протест прокурора № 336 від 01.03.2001 року.

Рішенням Одеської міської ради від 17.04.2001 року № 2182 XXIII протест прокурора було задоволено та скасовано рішення Одеської міської ради від 14 вересня 1999 року № 207-ХХІІІ «Про передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 для будівництва, обслуговування житлових будинків та господарських споруд».

На підставі рішення Одеської міської ради від 28.12.2001 року № 3216 - .XXIII ОСОБА_3 отримала державний акт на земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 , куди увійшла частково земельна ділянка надана під город на підставі вищевказаних рішень № 806/1 від 20.12.1991 та№ 687 від 20.03.1992 р.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Одеси від 18.12.2001 року було скасовано рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 року № 2182 XXIII.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.06.2006 року рішення Жовтневого районного суду м. Одеси - скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.08.2009 року провадження по справі було закрито, таким чином рішення Одеської міської ради № 2182 XXIII від 17.04.2001 р. «Про розгляд протесту прокурора м.Одеси №336 вих від 01.03.2001р» зберігає чинність.

Рішенням Суворовського районного суду від 11.08.2010р., яке набрало законної сили 08.12.2010р., розпорядження голови Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради № 62 від 24.01.2001 р. «Про впорядкування землекористування домоволодінь АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_1 » визнано незаконним та скасовано, визнано державний акт III - ОД № 035352 про право приватної власності на землю, виданий Одеською міською радою народних депутатів 13.12.1999 року на ім`я ОСОБА_4 - недійсним.

Однак на теперішній час, внаслідок вказаних вище обмежень, ОСОБА_1 обмежена у реалізації своїх спадкових прав.

Правові підстави ухваленого рішення.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Постановою Пленуму ВССУ від 03.06.2016р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються (пункт 8 частини першої статті 214 ЦПК).

Як встановлено судом,у Суворовському районному суді м. Одесі не перебуває на розгляді справа, предметом та об`єктом спору якого є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 чи справи за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Управління земельних ресурсів, ОСОБА_3 , про визнання недійсним рішення міськради про передачу у приватну власність земельної ділянки, про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зауважує, що застосування арешту майна, як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації, наявність нескасованого арешту по цивільній справі, яка не зареєстрована в суді та не зберігається в архіві суду, унеможливлює у подальшому здійснення належного захисту майнових прав ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка в свою чергу є власником земельної ділянки, адреса: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги встановлені судом фактичні обставини по справі, приймаючи до уваги, що об`єкт нерухомості земельної ділянки, адреса: АДРЕСА_1 належить на праві власності спадкодавцю ОСОБА_3 , права на яке має її спадкоємець ОСОБА_1 , втім має обтяження арештом, що повною мірою не дозволяє останній реалізувати свої спадкові права, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору : Суворовський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту- задовольнити.

2. Зняти арешти, які накладені на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2004 року та постанови Першого відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції від 23.07.2004р., а саме:

- арешт, зареєстрований 23.07.2004 16:57:23 за реєстраційним номером обтяження 78373, реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: Ухвала б/н від 22.07.2004 року, Суворовський районний суд м. Одеси, об`єкт обтяження: земельна ділянка, адреса: АДРЕСА_1 ;

- арешт, зареєстрований 27.07.2004 12:47:44 за реєстраційним номером обтяження 81274, реєстратором: Восьма одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення про накладення заборони, 22251 від 23.07.2004, Перший відділ Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, об`єкт обтяження: земельна ділянка, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Суддя В.К. Кисельов

складено та підписано 15.07.2024 р.