(2/199/729/24)
РІШЕННЯ

іменем України

27.06.2024

м. Дніпро

справа №199/10129/23

провадження №2/199/729/24

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Костючик В.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

за участі учасників справи:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Харламова В.В.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача адвоката Цівань Н.В.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 03 червня 2021 року вона уклала договір довічного утримання з відповідачем. Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов`язалася передати у власність відповідача належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , а відповідач, в свою чергу, зобов`язалася забезпечувати позивача утриманням довічно, що передбачено п.5 Договору довічного утримання від 03.06.2021.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором довічного утримання належним чином не виконує, позивач звернулась до суду та просить розірвати договір довічного утримання від 03.06.2021, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С., реєстровий номер 3-1162; повернути у власність ОСОБА_1 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., яка складається із двох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, вбудованої шафи, лоджії, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; скасувати державну реєстрацію обтяження нерухомого майна - заборону на нерухоме майно, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 58535454 від 03.06.2021, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 42308032 від 03.06.2021; стягнути судові витрати (а.с.1-5).

Ухвалою судді від 01.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання залишено без руху (а.с.43).

Ухвалою судді від 18.12.2023 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року, до 22 грудня 2023 року (а.с.46).

Ухвалою судді від 22.12.2023 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання (а.с.65).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2023 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження (а.с.69).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року закрито підготовче судове засідання і справу призначено до розгляду по суті (а.с.123).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити. Зокрема зазначила, що відповідач по справі її колишня невістка, з якою вони домовилися про укладання договору довічного утримання. При цьому всі трати позивач несла самостійно, зокрема оплата комунальних послуг, ліки. Відповідач сплатила комунальні послуги лише двічі в розмірі 1721 грн. та 500 грн. Декілька разів вона прибирала у квартирі. У серпні 2023 року у них виник конфлікт і вона перестала пускати відповідача у квартиру, наполягаючи на розірванні договору довічного утримання. Відповідач приходила 1-2 рази на тиждень, а останнім часом лише по суботам. Неналежне виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків за договором довічного утримання вимусило позивача звернутися до соціальної служби і їй був наданий оплатний соціальний працівник.

Представник позивача адвокат Харламов В.В. позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підставі викладених у позові. Просив суд не брати до уваги покази свідка ОСОБА_5 , оскільки з початком війни остання виїхала за межі України, що підтвердила відповідач, і не могла особисто знати про виконання договору довічного утримання. Крім того, відповідач тільки після звернення до суду з даним позовом стала сплачувати комунальні послуги регулярно.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, оскільки вона виконувала домовленості які існували з позивачем на момент укладання договору довічного утримання. Передбачене договором місячне забезпечення у 3000 грн. вона надавала шляхом придбання продуктів, сплатою комунальних послуг. Після виникнення конфлікту з позивачем вона перестала ходити до ОСОБА_1 . З 01 березня 2023 року до останньої приходив платний соціальний працівник, оплату послуг якого сплачувала позивач ОСОБА_1 .

Представник відповідача адвокат Цівань Н.В. позов не визнала, підтримавши наданий письмовий відзив на позов та докази надані до суду. Просила звернути увагу на те, що відповідачем частково виконувалися умови договору довічного утримання, що визнає позивач. Забезпечення позивача продуктами харчування, сплата комунальних послуг в загальній сумі і складало 3000 грн., що передбачено умовами договору. Просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с. 74-76).

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 753/10508/18 (провадження № 61-16804св21) вказано, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року в справі № 644/1566/19 (провадження № 61-5955св21) зазначено, що «відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 03 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. і зареєстрований у реєстрі за №3-1162, у реєстрі заборон відчуження за №3-1163 (а.с.8-11).

У відповідності до п.1 договору, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_8 , після укладення шлюбу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , яку прийняла у власність ОСОБА_8 , після укладення шлюбу ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та зобов`язалася забезпечувати ОСОБА_1 утриманням довічно (а.с.8).

Пункт 11 зазначеного договору передбачає умови розірвання договору, а саме цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 , як на підставу своїх позовних вимог, посилається на те, що договір довічного утримання, укладений між сторонами, підлягає розірванню у зв`язку з неналежним виконання своїх обов`язків по договору довічного утримання відповідачем.

Судом також встановлено, що п. 5 укладеного між сторонами договору передбачено обов`язки набувача надавати всі види матеріального забезпечення та догляду, медичного обслуговування, керуючись засадами розумності та справедливості (забезпечувати медикаментами, харчуванням, одягом, доглядом, іншою необхідною допомогою), крім того оплачувати всі комунальні платежі по квартирі, забезпечувати ОСОБА_1 правом користування квартирою та правом довічного проживання у цій квартирі, у разі смерті ОСОБА_1 здійснювати всі витрати по її похованню. Розмір місячного забезпечення визначено у 3000 грн.

З огляду на зазначене і погодження між сторонами зобов`язань ОСОБА_2 по договору, суд не може погодитися з посиланнями представника відповідача адвоката Цівань Н.В. проте, що придбання продуктів харчування, комунальні послуги в цілому коштували 3000 грн. на місяць, що передбачено договором як розмір місячного забезпечення.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором довічного утримання.

Надані квитанції про сплату комунальних послуг не охоплюють повний період з початку укладення договору довічного утриманні і не у повному обсязі. Відповідачем не надано доказів коли та які продукти харчування нею було придбано за власні кошти, в якому розмірі нею сплачено кошти на медикаменти, лікування позивача, яка вартість комунальних послуг на місяць і яку суму сплачувала вона особисто, а отже не спростовано доводи позивача, що для придбання продуктів харчування та комунальні послуги ОСОБА_1 передавала ОСОБА_2 свої кошти, а відповідач сплатила комунальні послуги лише двічі в розмірі 1721 грн. та 500 грн.

Покази свідка ОСОБА_12 в частині оплати послуг за прибирання у під`їзді ОСОБА_2 в розмірі 50 грн., не можуть бути достатнім доказом того, що відповідач ОСОБА_2 у повному обсязі виконувала умови договору довічного утримання, тоді як факт часткового виконання договору визнають і самі сторони по справі.

Так, відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні визнала, що нею не в повному обсязі виконувалися обов`язки за договором довічного утримання, лише коли просила позивач, і після конфлікту з позивачем у серпні 2023 року вона взагалі договір не виконувала. Також, судом встановлено, визнано сторонами і вбачається з дослідженого оригіналу Журналу відвідувань соціальним працівником ОСОБА_1 , що останній надавалася соціальна допомога на платній основі, послуги за яку сплачувала позивач ОСОБА_1 особисто, що визнала у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 (а.с.28-40).

Що стосується сплати комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 на регулярній основі та у повному обсязі, то відповідач ОСОБА_2 стала здійснювати оплату лише після звернення ОСОБА_1 до суду, що не спростовано у судовому засіданні відповідачем.

Суд не може взяти до уваги покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , оскільки надання допомоги ОСОБА_2 ОСОБА_1 стосується періоду до укладання між сторонами оспорюваного договору довічного утримання. Свідок ОСОБА_13 показав, що розраховувалася з ним ОСОБА_2 , але це кошти її особисті чи ОСОБА_1 , йому не відомо.

Покази свідка ОСОБА_14 підтвердили факт наявності конфлікту між сторонами з серпня 2023 року та припинення виконання своїх обов`язків по договору ОСОБА_2 та необхідністю звернення ОСОБА_1 до соціальної служби з проханням надати їй платного соціального працівника, що визнала у судовому засіданні і відповідач ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_15 , сусід ОСОБА_1 , пояснив, що також допомагав ОСОБА_1 як сусід придбати продукти харчування, визивав швидку допомогу. За життя онуки ОСОБА_1 , вона також допомагала бабусі. Потім він бачив раз на тиждень велосипед ОСОБА_2 на сходовому майданчику, проте про договір довічного утримання і ті обов`язки які потрібно у зв`язку із цим виконувати, чи виконувалися вони, він не знає.

Згідно з ч.1 ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утримуванням та (або) доглядом довічно.

За ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч.ч.2,3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.

В розумінні ч.1 ст. 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 18.01.2017 у справі № 6-2723цс16, якої підтримується і Верховний Суд у своїй практиці, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця з використанням правового механізму, установленого ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та дійсним володільцем майна.

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 не виконано обов`язок з доведення факту належного виконання нею умов договору довічного утримання, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі, а отже слід розірвати договір довічного утримання від 03.06.2021, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С., реєстровий номер 3-1162. Повернути у власність ОСОБА_1 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., яка складається із двох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, вбудованої шафи, лоджії, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Скасувати державну реєстрацію обтяження нерухомого майна - заборону на нерухоме майно, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 58535454 від 03.06.2021, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 42308032 від 03.06.2021.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 11 073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити у повному обсязі.

Розірвати договір довічного утримання від 03.06.2021, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С., реєстровий номер 3-1162.

Повернути у власність ОСОБА_1 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., яка складається із двох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, вбудованої шафи, лоджії, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Скасувати державну реєстрацію обтяження нерухомого майна - заборону на нерухоме майно, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 58535454 від 03.06.2021, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 42308032 від 03.06.2021.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 11 073 (одинадцять тисяч сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 05 липня 2024 року.

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Суддя О.Б.Подорець