ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/1544/23

Провадження № 22-ц/4820/1248/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представника позивача адвоката Кеміня С.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №688/1544/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Кемінем Сергієм Вікторовичем на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року (суддя Цідик А.Ю., повний текст судового рішення складено 16 квітня 2024 року) та на додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року (суддя Цідик А.Ю., повний текст судового рішення складено 30 квітня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди,

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, який в подальшому було уточнено, ОСОБА_1 вказував, що 29.11.2022 о 12 год на автодорозі М-30 465+300 м водій військової частини ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 66» номерний знак НОМЕР_2 , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Caravelle» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_1 та який належить останньому, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

05 січня 2023 року Полонським районним судом Хмельницької області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на останнього стягнення у виді штрафу в розмірі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Позивач вказує, що йому завдано матеріального та морального збитку внаслідок порушення ОСОБА_2 ПДР, що виразилися у пошкодженні транспортного засобу, в понесені витрат на товарознавчу експертизу та на правничу допомогу.

Разом з тим, ОСОБА_1 зауважує, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2 під час ДТП, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , належить військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . І так як МТСБУ відшкодувало позивачу матеріальну шкоду в сумі лише 160000 грн, тому решта матеріального збитку підлягає стягненню з військової частини НОМЕР_1 , однак відповідачем в усній формі було відмовлено у відшкодуванні витрат понесених у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу.

Також, позивач посилається на те, що він переніс моральні страждання у вигляді порушення сну, нервовості, переживання за транспортний засіб, яким до цього часу не має можливості користуватись і перевозити свою сім`ю вже тривалий проміжок часу; його родичі, які перебували на час ДТП в автомобілі більше не бажають сідати з ним у будь-який автомобіль, як з водієм, адже побували у ДТП; наслідки перенесених моральних травм призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього, а саме можливості без страху керувати транспортним засобом. А тому позивач оцінив розмір моральної шкоди у 40 000 грн.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з військової частини НОМЕР_1 матеріальний збиток в розмірі 323218,77 грн, 40000 грн моральної шкоди, 9000 грн витрат за проведення судової експертизи пошкодженого автомобіля «Volkswagen Caravelle» д.н.з. НОМЕР_4 та понесені судові витрати у зв?язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2023 року залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2023 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 225283,33 грн, 20000 грн моральної шкоди, а всього 245 283 грн 33 коп. В решті позову відмовлено. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 2249,03 грн судового збору та 11340 грн витрат на правничу допомогу, а всього судові витрати на суму 13589 грн 03 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані із проведенням експертизи в сумі 8000 грн.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2024 року у рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року внесено наступні виправлення. Ухвалено вказати правильний розмір задоволених позовних вимог - 67,5 % та правильний розмір судових витрат, які слід стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 : судовий збір в сумі 2677,41 грн (3966,54*67,5%/100), витрати на правничу допомогу в сумі 13500 грн (20 000*67,5/100), а всього 16 177 грн 41 коп.

Додатковим рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 16900 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду та додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кемінь С.В., оскаржив їх в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, позивач вказує, що при вирішенні питання про розмір відшкодування завданого матеріального збитку, суд першої інстанції взяв за основу висновок судового експерта ОСОБА_3 №086/23 від 27.11.2023, а висновок експерта ОСОБА_4 №29 від 05.05.2023 відкинув з необґрунтованих підстав.

На думку ОСОБА_1 , позиція суду першої інстанції про те, що висновок судового експерта ОСОБА_4 № 29 від 05.05.2023 є неналежним у зв`язку з застосуванням порівняльного методу оцінювання КТЗ, є неправильним. Крім того, зазначений висновок є більш вірогідним доказом у справі, а ніж висновок експерта №086/23, а саме з урахуванням того, що він максимально наближений до звіту № А12-37 про оцінку автомобіля, який був пошкоджений внаслідок ДТП.

Також, позивач зазначає, що його представником задля уникнення неповноти судового розгляду та встановлення об`єктивної істини по справі, оскільки є дві експертизи, які суперечать одна одній, було заявлено клопотання про повторну експертизу, однак суд першої інстанції безпідставно відмовив у призначені такої експертизи.

Поміж того, ОСОБА_1 зауважує, що додаткове рішення суду є неправильним та необґрунтованим у зв`язку з невірним вирішенням спору по суті і, як наслідок, невірним розподілом витрат. А тому додаткове рішення слід скасувати, оскільки суд не правильно визначив розмір матеріальної шкоди, що слід стягнути на користь позивача. Крім того, судом не враховано неподання представником третьої особи при подані першої заяви по суті (пояснення третьої особи) попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат у порядку, визначеному процесуальним законом. Також позивач звертає увагу, що судові витрати на користь третьої особи задоволені не у відповідності до пропорції задоволення позовної заяви, адже третя сторона просила стягнути судові витрати з позивача на стороні відповідача.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кемінь С.В., просить рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року в частині стягнення майнової шкоди змінити, стягнувши з військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду в розмірі 323218,77 грн, а додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року скасувати та вирішити питання щодо перерозподілу судових витрат.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12 червня 2024 року відзив військової частини НОМЕР_1 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Кемінем С.В., залишено без розгляду.

Представник позивача адвокат Кемінь С.В. апеляційну скаргу підтримав з підстав у ній наведених.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи. Від представника військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Інші учасники про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 05 січня 2023 року, з врахуванням постанови про виправлення описки від 23 січня 2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн

В цій постанові судом встановлено, що 29 листопада 2022 року о 12 год 00 хв на атодорозі М-30 465 км +300 м ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 66» номерний знак НОМЕР_5 , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген каравелла», номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Такими діями ОСОБА_2 порушив п.12.1, 13.1 ПДР України, скоївши правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП (т.1 а.с.37, 38).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2023 №180, солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 з 25.02.2022 (т.1 а.с.7).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2022 № 324 солдата водія взводу матеріального забезпечення ОСОБА_2 з 28.11.2022 по 04.12.2022 було відряджено до військової частини НОМЕР_6 (т.1 а.с.8).

Згідно реєстраційних даних транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 22.09.2022 автомобіль марки «ГАЗ 66» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 1983 року виписку, номер шасі НОМЕР_8 , вантажний автотягач належить військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (т.1 а.с.9).

Як вбачається із повідомлення МТСБУ, було прийнято рішення про відшкодування ОСОБА_1 матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в сумі 160 000 грн (т.1 а.с.36). І факт отримання цих коштів не заперечується ОСОБА_1 .

Згідно висновку експерта №086/23 від 27.11.2023 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Volkswagen «Caravelle» д.р.н. НОМЕР_3 , який необхідно здійснити для його відновлення за наслідком дорожньо-транспортної пригоди, станом на 29 листопада 2022 року, становить 385283,33 грн. Вартість ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Volkswagen «Caravelle» д.р.н. НОМЕР_3 , який необхідно здійснити для його відновлення за наслідком дорожньо-транспортної пригоди, станом на дату 29 листопада 2022 року, становить 807860,63 грн. Ринкова вартість транспортного засобу «Volkswagen «Caravelle» д.р.н. НОМЕР_3 до пошкоджень станом на дату 29 листопада 2022 року становить 612936,06 грн. Ринкова вартість транспортного засобу «Volkswagen «Caravelle» д.р.н. НОМЕР_3 після пошкоджень станом на дату 29 листопада 2022 року становить 227652,73 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen «Caravelle» д.р.н. НОМЕР_3 за наслідком дорожньо-транспортної пригоди, станом на дату 29 листопада 2022 року становить 612936,06 грн (т.1 а.с.199-237).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що вартість збитків, спричинених позивачу у результаті ДТП, що мала місце 29.11.2022, визначається як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. А тому, з врахуванням сплаченого МТСБУ ОСОБА_1 страхового відшкодування, підлягає до стягнення із військової частини НОМЕР_1 , як роботодавця винної особи в ДТП ОСОБА_2 та володільця джерела підвищеної небезпеки, на користь позивача 225283,33 грн (612936,06 грн 227652,73 грн 160 000 грн) майнової шкоди та 20000 грн моральної шкоди, враховуючи обставини справи, введення на території України з лютого 2022 року воєнного стану і виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до статті 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно із частинами 1 - 3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Положеннями статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин 1 - 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із пунктом 1 частиною 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частин 1 - 2 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц, провадження № 14-497цс18, зроблено висновок, що, аналізуючи норми статей 1172 та 1187 ЦК України, можна дійти висновку, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

З обставин справи вбачається, що з 25.02.2022 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , який 29.11.2022 в день скоєння ДТП керував автомобілем марки «ГАЗ 66», державний номерний знак НОМЕР_5 .

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП з пошкодженням транспортного засобу та, відповідно, завданням матеріальних збитків, передбачає виникнення саме у військової частини НОМЕР_1 обов`язку по відшкодуванню шкоди, заподіяної винуватцем ДТП.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Крім того, за правилами статті 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до п.п.а п. 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується позивачем, МТСБУ виплатило ОСОБА_1 відшкодування шкоди, заподіяної останньому в результаті ДТП, яка мала місце 29.11.2022, в розмірі 160000 грн.

Також, згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280св20), від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879св21), від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18 (провадження № 61-8812св21).

Відповідно до висновку експерта №086/23 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 27 листопада 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Caravelle» у результаті його пошкодження при ДТП 29 листопада 2022 року складає 807860, 63 грн, що перевищує його ринкову вартість (612936,06 грн), та є економічно недоцільним.

Вказаним вище висновком судового експерта також встановлено, що вартість автомобіля «Volkswagen Caravelle» до ДТП складала 612936,06 грн.

Також, згідно із частиною 1, пунктом 3 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до висновку Верховного Суду, що викладено в постанові від 05.09.2018 у справі №534/872/16-ц, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Згідно зі частинами 1, 6 статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши усі обставини справи та оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України надані учасниками справи докази, а саме: довідку переселенця ОСОБА_1 від 15.11.2022; довідку військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2023; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2022; реєстраційні дані транспортного засобу «ГАЗ 66»; звіт № НОМЕР_9 -37 ФОП ОСОБА_4 від 11.01.2023; лист МТСБУ про прийняте рішення; висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 05.05.2023 №29; висновок експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи від 27 листопада 2023 року №086/23; пояснення експерта ОСОБА_3 та проаналізовані цим експертом фотографічні зображення пошкодженого автомобіля «Volkswagen Caravelle», пояснення експерта ОСОБА_4 , врахувавши постанови Полонського районного суду Хмельницької області від 05 січня 2023 року та від 23 січня 2023 року, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з військової частини НОМЕР_1 слід стягнути різницю між вартістю транспортного засобу «Volkswagen Caravelle» до (612936,06 грн) та після (227652,73 грн) дорожньо-транспортної пригоди і сумою сплаченого МТСБУ страхового відшкодування (160000 грн) в розмірі 225283,33 грн та враховуючи обставини справи і засади розумності та справедливості - 20000 грн моральної шкоди.

А також, міськрайонний суд, застосувавши положення статті 141 ЦПК України щодо пропорційності розподілу судових витрат, правильно розподілив судові витрати, стягнувши з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача 13500 грн витрат на правничу допомогу та врахувавши положення частини 12 статті 141 ЦПК України - стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані із проведення експертизи в сумі 8000 грн.

І доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо порушення міськрайонним судом норм процесуального права про відмову у задоволенні клопотання щодо призначення у справі повторної судової транспортно-товарознавчої експертизи, судова колегія їх вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки суд вирішив зазначене клопотання у відповідності із вимогами статті 222 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення помилково взяв за основу висновок судового експерта ОСОБА_3 №086/23 від 27.11.2023, тоді як висновок експерта ОСОБА_4 №29 від 05.05.2023 відхилено з необґрунтованих підстав, є такими, що не приймаються апеляційним судом.

Так, при постановленні судового рішення, оцінивши висновок судового експерта ОСОБА_3 №086/23 від 27.11.2023 та висновок експерта ОСОБА_4 №29 від 05.05.2023 і пояснення допитаних в судовому засіданні експертів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що висновок експерта №086/23 від 27.11.2023 узгоджується з наявними в матеріалах справи письмовими доказами: дефектною відомістю від 29.12.2022, фотографічними зображеннями із пошкодженням складників транспортного засобу; експертом враховано при оцінці вартості автомобіля його стан як до, так і після ДТП, всі наявні в нього вихідні дані; експертом застосовано різні методики та джерела інформації, а тому саме висновок судового експерта ОСОБА_3 №086/23 від 27.11.2023 є належним та допустимим доказом в справі для визначення вартості збитків.

Зазначені доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою позивача з висновками суду по їх оцінці та трактуванням їх на власну користь. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду і переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги позивача законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції щодо вирішення питання про відшкодування судових витрат третьої особи на професійну правничу допомогу, колегія суддів визнала його правомірним і справедливим з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2024 представник третьої особи адвокат Руденко Д.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені останнім судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21650 грн. До заяви долучено договір про надання правової допомоги від 03.07.2023, додаткову угоду до цього договору від 03.07.2023, акт наданих послуг від 11.04.2024.

Відповідно до частини 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України).

За правилами частин 2, 12 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Оскільки за обставинами цієї справи третя особа ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення позовних вимог, його судові витрати відшкодовуються за рахунок позивача.

Суд першої інстанції, враховуючи матеріали справи, вірно встановив, що представник третьої особи брав участь у судових засіданнях, подавав до суду письмові пояснення на позовну заяву, додаткові пояснення, а також клопотання про призначення експертизи; знайомився з матеріалами справи. Разом з тим, при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають до стягнення з позивача на користь третьої особи, міськрайонний суд вірно врахував, що подання додаткових пояснень не було необхідним для цієї справи, а також дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для компенсації витрат на участь судового експерта в судових засіданнях у сумі 750 грн, оскільки вказані витрати законом не відносяться до правничої допомоги, яка надається адвокатом внаслідок здійснення ним адвокатської діяльності.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів виснує, що суд першої інстанції, дослідивши надані докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, з урахуванням заперечень представника позивача, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь третьої особи витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в розмірі 16900 грн, адже такий розмір відповідатиме критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, які покладаються на позивача, оскільки його позов задоволено частково, а третя особа заперечувала заявлені позовні вимоги.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання арреllatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, оскаржувані рішення суду першої інстанції ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для їх скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Кемінем Сергієм Вікторовичем, на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року та на додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року та додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 липня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай