Справа № 439/1945/24
Провадження № 2/439/565/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 вересня 2024 року м. Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Рахімова О.В., ознайомившись з позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Буньо Дмитра Григоровича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Буньо Дмитро Григорович звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Право особи на звернення до суду в порядку, передбаченому ЦПК України за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів передбачено ч.1 ст. 4 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність на неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав.

Вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог передбачених ст. 175 ЦПК України.

В позовній заяві зазначено останньою відомою позивачу адресою місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлення Підкамінської селищної ради Львівської області, ОСОБА_2 не зареєстрований і не проживає в с. Горбанівка Золочівського району.

В Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю № 786159 від 16.09.2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 10 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Жодних доказів того, що зазначена в позовній заяві адреса є або була адресою місця проживання відповідача, чи адресою місцезнаходження його майна, не надано, що перешкоджає суду вирішенні питання про підсудність справи та у відкритті в ній провадження.

Натомість, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Буньо Дмитро Григорович в позовній заяві зазначає, що відповідач на даний час знаходиться за кордоном, що підтверджується довідкою з місця його мешкання в Австрії у місці Відень (переклад якої не здійснено на українську мову).

Оскільки відповідач проживає в Австрії у місці Відень (справа з іноземним елементом), вручення судових документів можливе лише у порядку, визначеному ст.ст. 498, 499 ЦПК України шляхом звернення суду України із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави для вручення судових документів.

Так, ч. 1 статті 498 ЦПК України, яка кореспондується із ч. 1 статті 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачає, що у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

В рамках Гаазької конвенції з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу від таких країн як Аргентина, Австрія, Білорусь, Бельгія, Боснія и Герцеговина, Китай (адміністративна область Макао), Хорватія, Македонія, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Фінляндія, Франція, Германія, Угорщина, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Люксембург, Марокко, Нідерланди (королівство у Європі), Норвегія, Польща, Португалія, Румунія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Суринам, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Вірменія, Ватикан, Киргизія, Ліван, Молдова, Росія, Узбекистан.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації від 27.06.2008 року № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02.07.2008 року № 573/15264, у разі, якщо при розгляді цивільної справи у суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 року №1092/5/54і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 року за № 573/15264, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

В такому разі саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони направляються судом до Міністерства юстиції України.

Представником позивачем надано позовну заяву з додатками виключно на українській мові, що позбавляє суд можливості направити позовну заяву до Міністерства юстиції України для подальшого направлення для вручення відповідачам.

Також представником позивача не зазначено точної адреси проживання відповідачів, а зазначено лише Австрія місто Відень, зазначене унеможливлює суд направити позовну заяву компетентному органу іноземної держави для вручення її відповідачам.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити у судовий процес безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому залишення позовної заяви без руху для того, щоб позивач усунув вказані вище недоліки, не може вважатися обмеженням доступу до правосуддя.

Вказані недоліки перешкоджають у відкритті провадження у цивільній справі, є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 95, 175,185 ЦПК України,

постановив:

позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Буньо Дмитра Григоровича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви чотири дні, з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що визначені ухвалою недоліки позовної заяви повинні бути усунені в спосіб:

-- складання тексту заяви із усуненими недоліками, а не подання до суду роз`яснень, заяв, пояснень;

-- виправлена заява та додані до неї докази мають бути подані у відповідній кількості для суду та учасників справи.

Якщо позивач в установлений строк вимоги ухвали суду не виконає позовна заява вважатиметься неподаною і повернута.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Рахімова