Справа № 643/7837/24
Провадження № 2-з/643/47/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2024 Суддя Московського районного суду м. Харкова Осадчий О. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лазарев Віталій Миколайович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, переведення права покупця,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23.07.2024 звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просить визнати частково недійсним у частині покупця укладений 01.09.2023 року між ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазаревим В.М. за реєстровим номером № 471, перевіривши на нього право покупця за цим договором.

Разом із позовною заяву позивачем подано заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти заборону на відчуження чотирьох кімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 70.1 кв.м., житловою 47.1 кв.м, яка зареєстрована за договором купівлі-продажу квартири від 01.09.2023 року, на праві приватної власності на ім`я ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 25.07.2024 вказану заяву залишено без руху, надано заявнику строк на усунення недоліків, який не може перевищувати 5 дні з дня вручення ухвали.

Ухвалою суду від 26.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання на 22.08.2024 об 11.00 год.

ОСОБА_1 26.07.2024 подав до суду заяву про доповнення предмету позову, в прядку ст. 49 ЦПК України, в якій просить витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 та зареєструвати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що йому стало відомо про те, що 10.07.2024 року, відповідно до договору дарування № 943, посвідченого ПН ХМНО Соболєвою А.В., відповідачка ОСОБА_2 подарувала спірку квартиру своїй матері, ОСОБА_4 .

Разом із заявою про доповнення предмету позову, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти заборону на відчуження чотирьох кімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 70.1 кв.м., житловою 47.1 кв.м, яка зареєстрована за договором дарування від 10.07.2024, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Соболєвою А.В., за № 943, на праві власності на ім`я ОСОБА_5 . Крім того, просить заяву про забезпечення позову від 22.07.2024 року залишити без розгляду.

Суд, розглядаючи вказану заяву про забезпечення позову, дійшов висновку про необхідність викликати ОСОБА_1 для надання пояснень, в порядку ч. 3 ст. 153 ЦПК України.

Виклик ОСОБА_1 здійснено на 30.07.2024.

Позивачем 29.07.2024 подано заяву про відвід судді Осадчого О.В. у справі №643/7837/24.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.07.2024 визнано заявлений ОСОБА_1 відвід судді ОСОБА_6 від розгляду справи № 643/7837/24 необґрунтованим. Заяву про відвід судді передано для розгляду в порядку, визначеному ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.07.2024 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Осадчого О.В. від розгляду справи № 643/7837/24 залишити без задоволення.

Представник позивача адвокат Киричко Л.С. 02.08.2024 через канцелярію суду подала додаткові пояснення, в яких зазначила, що відповідачка ОСОБА_2 після укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, вже через два місяці виставила її на продаж, в подальшому подарувала її своїй матері. Вказала, що у разі не застосування забезпечення позову є велика вірогідність, що спірна квартира знову буде відчужена відповідачами. Відсутність заборони вчиняти певні дії щодо спірної квартири може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення. Обраний спосіб забезпечення позову в дійсності не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачці ОСОБА_7 . Вважала за доцільним не застосовувати судом зустрічне забезпечення, оскільки накладення заборони на відчуження спірної квартири не порушить прав учасників процесу, натомість забезпечить охоронювані законом права та інтереси позивач.

Позивач ОСОБА_1 05.08.2024 подав через канцелярію суду додаткові пояснення, я яких зазначив про недоцільність застосування судом зустрічного забезпечення та заяву про розгляд заяви про забезпечення позову за його відсутності та відсутності представника, з урахуванням поданих письмових пояснень.

Враховуючи, що у судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози невиконання рішення суду.

Пунктом 2 частини 1 ст.150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

В силу ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

З висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 20/3560/18 слідує, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Предметом даного спору є квартири АДРЕСА_2 , яка була зареєстрована за договором купівлі-продажу, який позивач оспорює на ім`я ОСОБА_2 , яка в свою чергу 10.07.2024 року, відповідно до договору дарування подарувала своїй матері, ОСОБА_4 .

Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги про визнання недійсним в частині покупця договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 , а відповідач ОСОБА_2 реалізувала своє право на розпорядження майном, подарувавши квартиру ОСОБА_4 , існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, заявником викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів, а зазначені підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами, вид забезпечення позову обрано відповідно до п.2 ч. 1 ст.150 ЦПК України.

У заяві про забезпечення позову вказано та обґрунтовано причини необхідності забезпечення позову, як це передбачено положеннями ст.151 ЦПК України.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Отже, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Підстав для зустрічного забезпечення позову судом не встановлено.

Керуючись ст. 149 153, 260, 353 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 643/7837/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лазарев Віталій Миколайович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, переведення права покупця, задовольнити.

Накласти заборону на відчуження чотирьох кімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 70.1 кв.м., житловою 47.1 кв.м., яка зареєстрована за договором дарування квартири від 10.07.2024, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Соболєвою А.В., за реєстровим № 943, на праві власності на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Осадчий