Справа № 212/3374/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Ведяшкіної Ю.В.

секретар судового засідання - Івашко А.А.,

у цивільній справі № 212/3374/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання,

у с т а н о в и в :

29.03.2024 року адвокат Яводчак О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду засобами електронного зв`язку із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з АТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 компенсацію за моральну шкоду, заподіяну працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я в розмірі 325 000 гривень без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів..

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 25.06.2005 по 04.03.2022 роки, тобто протягом 16 років та 08 місяців, позивач працювавпрохідником на підприємстві відповідача з повним робочим днем у шкідливих умовах. Внаслідок порушення відповідачем норм охорони праці, який не створив безпечних умов праці ним отримано професійне захворювання, та з 26.03.2024 року йому встановлена ІІІ група інвалідності безстроково з причини професійного захворювання із втратою працездатності 65%; визначено потребу у спостереженні сімейного лікаря, невролога, протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, в умовах виробничого пилу; тобто вважає, що з вини відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 325 000 грн.

02.04.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16 квітня 2024 року представник відповідача через систему «Електронний суд» надав відзив, в якому зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування такої позиції зазначив, що позивач працював на інших підприємствах з шкідливими та небезпечними умовами праці, які також впливали на здоров`я позивача. На підставі вищезазначеного, АТ «Кривбасзалізрудком» вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має визначатися з урахуванням вини вищезазначених підприємств в ушкодженні здоров`я позивача. Роботодавець здійснював необхідні заходи, які спрямовані на зменшення впливу та дії шкідливих виробничих факторів на здоров`я позивача, а саме: у позивача фактична тривалість робочого дня була скорочена та становила 7 годин, позивач забезпечувався засобами колективного та індивідуального захисту відповідно до типових галузевих норм. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 19.02.2024 року, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. Зауважила, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен проводити до її безпідставного збагачення. Вважає, що позивачем не доведена відповідними доказами характеру та обсягу, глибину своїх моральних страждань, заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим. Також зазначила, що розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 в період часу з 25.06.2005 року працював на шахті «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком» дільниця №11 підземним прохідником 4 розряду в шкідливих умовах; з 24.02.2008 року переведений шахта «Родіна» дільниця №12 прохідником 4 розряду з повним робочим днем на підземних роботах; 18.04.2014 року переведено прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, дільниця №12 шахти «Родіна»; 01.08.2016 року переведено прохідником 5 розряду, з повним робочим днем на підземних роботах, дільниця №9 шахти «Родіна»; 27.08.2020 року переведено прохідником 5 розряду, з повним робочим днем на підземних роботах, дільниця №4 шахти «Родіна»; 04.03.2024 року звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком, згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.10-15).

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 129977 від 26.03.2024 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких 50% радикулопатія, 15% ХОЗЛ безстроково, потреба у санаторно-курортному лікуванні , медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с. 19). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААГ №558410 від 26.03.2024 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності безстроково, протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах виробничого пилу. Рекомендовані спостереження у сімейного лікаря, невролога (а.с.20).

19 лютого 2024 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) відносно ОСОБА_1 1) радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічнимипорушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеартрозу у поєднанні з періартрозомліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня); 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня (а.с.16-18).

Відповідно інформаційної довідки про умови праці від 02.11.2022 року № ДН4.6.2/6819-22, складеної Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці прохідника шахти «Родіна» ОСОБА_1 за період роботи з 25.06.2005-04.03.2022 рік відносяться до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); за період з 22.05.2002 року по 23.06.2005 рік відносяться до 3 класу 4 ступеня (шкідливі) (а.с.21-26).

Хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: працюючи прохідником на дільниці №4 шахти «Криворізька» ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗОРУДКОМ», ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗОРУДКОМ» та АТ «КРИВБАСЗАЛІЗОРУДКОМ» у період з 25.06.2005 по 04.03.2022, ОСОБА_1 в підземних умовах виконував весь комплекс робіт з проходки виробок, а саме: буріння шпурів та свердловин ручними перфораторами, роботи з заряджання та підривання шпурів, кріплення всіх виробок, зрошення гірничої маси після вибухових робіт, зачищення виробки від просипів гірничої маси, розбирання та ремонт тимчасового кріплення, навантаження та транспортування гірничої маси скреперними лебідками. В підземних умовах праці не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, що перешкоджає їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні значення. ( а.с 16-18).

З наведених обставин вбачається, що між сторонами в період часу з 25.06.2005 по 04.03.2022 року існували трудові правовідносини, та професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Частиною 4 ст. 43 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Ст. 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.1, п.1ч.2, ч.3-5 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у виконанні робіт у небезпечних для здоров`я умовах, яке призвело до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності на 65% та встановлення ІІІ групи інвалідності безстроково, що вимагає постійного лікування, тобто суд вважає доведеним наявність моральної (немайнової) шкоди; доведеним обов`язок саме відповідача, як заподіювача такої шкоди по її відшкодуванню; доведеним наявність причинного зв`язку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача та права позивача на відшкодування такої шкоди.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 325000 грн., враховує період роботи позивача на підприємства відповідача, який становить 16 років 08 місяців, характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу первинно встановлений у 65%, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання ІІІ групи інвалідності безстроково; тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 210 000 грн.; в іншій частині позов задоволенню не підлягає за необґрунтованістю.

Оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання чинним законодавством не передбачено (постанова Верховного Суду від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21), тому зазначена сума відшкодування підлягає стягненню з відповідача без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в сумі 2100,00 грн.

За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 6 - 13, 76-81, 89, 137-141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 210 000 (двісті десять тисяч) гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави судовій збір в розмірі 2 100 (дві тисячі сто) гривень.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат", , адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1-А.

Повне рішення суду складено 11 липня 2024 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна