Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/298/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.08.2024смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Єгорової Н.І..,

при секретареві: Маковецькій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка, цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Діджи Фінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 23.06.2014р. між ПАТ Банк Михайлівський та ОСОБА_1 було укладено угоду № 200051584 щодо кредитування. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 17950грн. , а позичальник зобовязався повернути отримані кошти у встановлений у договорі строк та сплатити відсоткі за користування кредитними коштами.

20.07.2020р. ТОВ Діджи Фінанс набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ Банк Михайлівський на підставі договору №7-БМ від 20.07.2020р., укладеному за результами публічних торгів(аукціону) лоту № GLI6N618071 проведеного 15.06.2020р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господського суду від 01.07.2021р. у справі 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ Банк Михайлівський.

Таким чином, правонаступником прав та обовязків ПАТ Банк Михайлівський по кредитним договорам стало ТОВ Діджи Фінанс.

Банк виконав перед позичальником умови договору, надавши йому кредитні кошти. Відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого, станом на 20.03.2024р. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 53036.07 грн., з яких: 17378.96 грн.-заборгованість за кредитом, 35657.11 грн.- заборгованість за відсотками. У зв"язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить стягнути з відповідача також 3% річних, що складає 4772.46 грн. та інфляційнцй втрати в розмірі 23138.16 грн.. Загальний розмір заборгованості складає 80946.69 грн.

Відповідач в добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором після направлення йому претензії, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Крім того, позивач просить поновити строк позовної давності для звернення до суду, так як пропустив його з поважної причини.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити.

Представник відповідача- ОСОБА_2 в судове засідання не з"яивився,в заяві просив справу розглянути бьез їх участі. Представник позивача надіслав суду зхаяву про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що предметом позову у справі №475/298/24 є правочин,що був предметом розгляду справи №475/310/23р. Рішенням суду від 25.12.2023р. у справі за №475/310/23 в у задволенні позовних вимог по аналогічному спору було відмовлено, а тому підстав для повторного розгляду даного спору, заявленого з тих же підстав у суда не має..

На думку представника відповідача, позивач,зловживаючи своїми правами, звернувся до суду повторно з таким же позовом , рішення по якому вже прийнято і набрало законної сили, що дає підстави для закриття провадження по даній справі..

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається,що 23.06.2014р. між ПАТ Банк Михайлівський та ОСОБА_1 було укладено угоду № 200051584 щодо кредитування. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 17950грн. , а позичальник зобовязався повернути отримані кошти у встановлений у договорі строк та сплатити відсоткі за користування кредитними коштами.

20.07.2020р. ТОВ Діджи Фінанс набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ Банк Михайлівський на підставі договору №7-БМ від 20.07.2020р., укладеному за результами публічних торгів(аукціону) лоту № GLI6N618071 проведеного 15.06.2020р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господського суду від 01.07.2021р. у справі 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ Банк Михайлівський.

Таким чином, правонаступником прав та обовязків ПАТ Банк Михайлівський по кредитним договорам стало ТОВ Діджи Фінанс.

Банк виконав перед позичальником умови договору, надавши йому кредитні кошти. Відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого, станом на 20.03.2024р. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 53036.07 грн., з яких: 17378.96 грн.-заборгованість за кредитом, 35657.11 грн.- заборгованість за відсотками. У зв"язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить стягнути з відповідача також 3% річних, що складає 4772.46 грн. та інфляційнцй втрати в розмірі 23138.16 грн.. Загальний розмір заборгованості складає 80946.69 грн.

Аналізуючи письмові докази у справі, надані сторонами, судом встановлено, що 25.12.2023р. Доманівським районним судом Миколаївської області ухвалено рішення у цивільній справі № 475/310/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Діджи Фінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 53036.07грн.за кредитним договором, укладеним 23.06.2014р. між ПАТ Банк Михайлівський та ОСОБА_1 за № 200051584 , яким у задоволені позову було відмовлено.

Дане рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Наявність кредитних правовідносин, факт наявності заборгованості, її розмір, підстави та порядок нарахування вже були предметом дослідження під час судового процесу та, відповідно, не потребують доказування. Факт відступлення права вимоги та набуття права вимоги за спірним кредитним договором теж досліджено та підтверджено у рішенні суду.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача , крім основної суми боргу в розмірі 53036.07 , збитки, нараховані на підставі ст. 625 ЦК України, у сумі 27910.62 грн, які складаються з інфляційних втрат в сумі : 23138.16грн. та 3% річних в сумі 4772.46грн., які виникли внаслідок несвоєчасного виконання грошових зобов"язань позичальником перед кредитором.

На думку суду, збитки спричинені несвоєчасним виконанням грошового зобов"язання позичальником підлягають стягненню у разі доведенності заборгованості відповідача по кредитному договору.

Оскільки, рішенням Доманівського районного суду від 25.12.2023р. в задоволені позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості на користь ТОВ

"Діджи Фінанс" по кредитному договору, укладеному 23.06.2014р. між ПАТ Банк Михайлівський та ОСОБА_1 за № 200051584 , було відмовлено на підставі недоведеності заборгованості допустимими та належними доказами, то нараховані позивачем збитки у виді інфляційних втрат та 3% річних на суму недоведено заборгованості, стягненню не підлягають.

Представник відповідача просить закрити провадження у справі, оскільки позивач звертався до суду з аналогічним позовом, рішення по якому вже було прийнято та набрало законної сили.

Згідно з п. З ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі; якщо набрали законної сили- рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Беручи до уваги, що позивач, звертаючись до суду 20.03.2024р. з позовом про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 змінив розмір заборгованості, додавши збитки за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання, суд вважає, що даний позов не є аналогічним з попереднім, по якому було прийнято рішення у справі за № 475/310/23, а тому підстав для закриття провадження у даній справі не має.

Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (Постанова Верховного Суду у справі № 15/3536/20 від 23.11.2022 року).

Основна вимога позивача за договором не може бути повторно захищена в судовому порядку, адже таку вимогу вже було вирішено судом у спорі з тим самим предметом, з тих самих підстав та між тими ж учасниками справи.

Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою (п. 43 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4590/19 від 07.04.2020 року; 7.53 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №520/17342/18 від 09.02.2021 року).

Оскільки, позивачем не була доведена основна вимога за кредитним договором, щодо якої є рішення суду від 25.12.2023р., яке набрало законної сили, то відповідно додаткові вимоги до основного боргу не підлягають задоволенню.

Оскільки в задоволені позовних вимог суд вважає необхідним відмовити із-за недоведеності наявності заборгованості та спричинених збитків , суд приходить до висновку про недоцільність застосувати строк позовної давності.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 259, 264-265, 268, 273, 365 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, інфляційних втрат та 3%річних - відмовити .

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Н. І. Єгорова