ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7818/23 Головуючий у суді І інстанції: Булах Є.М.
Номер провадження: 22-ц/819/284/24 Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Воронцової Л.П.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в м. Херсоніапеляційну скаргу адвоката Джамалли Равіль Хагані-огли, який діє від імені ОСОБА_1 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2024 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2023 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 25 вересня 2018 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг № б/н від 25 вересня 2018 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами" складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. На підставі вказаної Заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим станом на 22 червня 2023 року у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 33304 грн 50 коп., яку АТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь та понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2684 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2024року позов АТ КБ "ПриватБанк" задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 25 вересня 2018 рокуза тілом кредиту у розмірі 33304 грн 50 коп. та судовий збір у розмірі 2684 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено факт укладання між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 кредитного договору шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також доведено факт використання позичальником кредитних коштів та невиконання належним чином обов`язку щодо їх повернення.

Оскільки відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, а також не доведено відсутність заборгованості, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за тілом кредиту в сумі 33304 грн 50 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду адвокат Джамалли Равіль Хагані-огли, який діє від імені ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано докази, надані відповідачем щодо суми заборгованості, яка ним частково погашена, зокрема, судом залишено поза увагою ту обставину, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення заборгованість відповідача за тілом кредиту становила 14404 грн 50 коп., що не заперечувалося позивачем під час розгляду справи. Крім того, суд не надав оцінку доводам відповідача, наведених ним в письмових поясненнях, щодо застосування правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Просив скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2018 року у розмірі 14404 грн 50 коп.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи предмет спору і ціну позову, апеляційна скарга на рішення Херсонського міськогосуду Херсонської області від 11 квітня 2024 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 25 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25 вересня 2018 року. Відповідно до анкети-заяви відповідач погоджується з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг

Згідно довідки АТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № б/н видано кредитну картку № НОМЕР_1 від 25 вересня 2018 року з терміном дії до червня 2022 року, тип карти: карта Універсальна.

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , кредитний ліміт, встановлений від 25 вересня 2018 року в розмірі 1000 грн, в подальшому неодноразово змінювався.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за кредитним договором від 25 вересня 2018 року, укладеного з ОСОБА_1 ,станом на 22 червня 2023 року погашено заборгованість за поточним тілом кредиту - 125318 грн 36 коп., погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту - 20345 грн 66 коп., погашено заборгованість по нарахованим відсоткам - 1789 грн 68 коп., погашено заборгованість по простроченим відсоткам - 13023 грн 29 коп.; за розрахунком Банку станом на 22 червня 2023 року у відповідача наявна заборгованість, яка складається іззаборгованості за тілом кредиту у розмірі 33304 грн 50 коп.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

У заяві позичальника від 25 вересня 2018 року процентна ставка та інші істотні умови договору не зазначені і відповідач заперечує їх погодження. Доказів, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг, які долучено до позову, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, матеріали справи не містять.

До вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (25 вересня 2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (червень 2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про встановлений розмір процентної ставки зміну відсоткової ставки за користування кредитними коштами, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З виписки за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2018 року за період з 25 вересня 2018 року по 27 червня 2023 року вбачається, що відповідач активно користувався карткою, здійснював банківські операції та вносив кошти в рахунок погашення заборгованості. Проте, згідно з вказаною випискою, позивач нараховував відповідачу в рахунок заборгованості за кредитом відсотки, стягував комісію за здійснення банківських операцій, страхові платежі, правомірність нарахування яких позивач не довів перед судом. Відповідно до вказаної виписки впродовж користування карткою Банком нараховано та списано відсотків у розмірі 37439 грн 75 коп., страхових платежів у розмірі 839 грн 47 коп., комісій у розмірі 2804 грн 97 коп.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, оскільки в анкеті-заяві від 25 вересня 2018 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом, розмір відсотків та інших платежів не встановлений, тому колегія суддів вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, тому відповідні кошти підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Відтак, сума заборгованості відповідача за договором складає лише різницю між фактично отриманими та використаними коштами. Загалом ОСОБА_1 було внесено 160652 грн 26 коп., а використано 151887 грн 63 коп., що підтверджується випискою по рахунку. Отже, сукупний розмір внесених коштів (160652 грн 26 коп.) є більшим, ніж сума отриманих коштів (151887 грн 63 коп.), що свідчить про те, що заборгованість за кредитним договором утворилась внаслідок нарахування та списання відсотків, а не фактичного використання коштів відповідачем та їх неповернення.

Оскільки з відповідачем не погоджувалась сплата відсотків за користування коштами та інших нарахувань, тому колегія суддів вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування наданими коштами та інших нарахувань не погоджених сторонами.

Зважаючи, що ОСОБА_1 внесено на рахунок Банку більшу суму, ніж отримано, колегія суддів вважає, що АТ КБ "ПриватБанк" не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості за тілом кредиту відповідача, а тому підстав для її стягнення не вбачається.

Суд першої інстанції на вказані норми права та зібрані у справі докази увагу не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Крім того, апеляційний суд не бере до уваги долучений до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, оскільки він не підписаний відповідачем та є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Тобто, паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України "Про споживче кредитування" включає до форми договору про споживчий кредит. Крім того, згідно відомостей паспорта споживчого кредиту від 25 вересня 2018 року, інформація в паспорті зберігає чинність та є актуальною лише до 10 жовтня 2018 року.

Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20.

Як вбачається зі змісту письмових пояснень до суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_1 не заперечує обставин користування коштами.

При цьому представник відповідача вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення та стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33304 грн 50 коп. судом першої інстанції протиправно не враховано суми сплачених відповідачем протягом семи місяців в рахунок погашення цієї заборгованості коштів та залишок заборгованості у розмірі 14404 грн 50 коп.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано виписку по картці/рахунку НОМЕР_2 за договором від 25 вересня 2018 року за період 01.01.2024-01.04.2024, відповідно до якої баланс на початок періоду -20904 грн 50 коп., на кінець періоду 14404 грн 50 коп.

Надаючи правову оцінку вказаним доводам скаржника апеляційний суд приходить до висновку про їх необґрунтованість з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст.76 ЦПК України)

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.1,2 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.4 ст.77 ЦПК України)

З огляду на предмет та підстави заявлених АТ КБ "ПриватБанк" позовних вимог слід вважати, що предметом доказування у даній справі є наявність та розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 25 вересня 2018 року, визначеної станом на 22 червня 2023 року.

Надані відповідачем та його представником докази на підтвердження часткової сплати ОСОБА_1 заборгованості не стосуються предмету доказування у даній справі, оскільки дані відомості стосуються періоду : 01.01.2024 - 01.04.2024, тобто поза межами заявленого позивачем періоду стягнення.

Враховуючи, що надані апелянтом докази щодо часткової сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором від 25 вересня 2018 року не відповідають критерію належності, тому не підлягають врахуванню апеляційним судом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з апеляційною скаргою відповідач сплатив 4026 грн.

Зважаючи, що апеляційну скаргу адвоката Джамалли Равіль Хагані-огли, який діє від імені ОСОБА_1 задоволено, вказані витрати підлягають стягненню з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Джамалли Равіль Хагані-огли, який діє від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2024 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: О.В. Кутурланова

Н.В. Орловська