Справа № 536/1314/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», про захист прав споживачів

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», про захист прав споживачів.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», про захист прав споживачів передано для розгляду до Подільського районного суду міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2024, справу передано для розгляду судді Гренбенюку В.В.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14 червня 2024 року позовну заяву було залишено без руху, запропоновано позивачу у десятиденний строк з дня отримання копії даної Ухвали усунути виявлені недоліки. Крім того, позивачу роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Причиною залишення позовної заяви без руху стало порушення позивачем вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України. Так, до позовної заяви не було долучено документ, який підтверджує сплату судового збору, при цьому, у позовній заяві позивач посилалась на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу для звільнення від сплати судового збору при поданні даного позову.

В Ухвалі від 14 червня 2024 року судом було роз`яснено позивачу, що Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

У зв`язку з цим, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.96 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язана викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Проте, в позовній заяві відсутнє таке обґрунтування позовних вимог.

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила застосувати наслідки виконання недійсного правочину до заяви про приєднання до договору, застосувати наслідки нікчемності до додаткових угод про збільшення кредитного ліміту, визнати недійсною умову договору щодо автоматичної пролонгації строку дії заяви, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитом з моменту порушення прав позивача.

Отже, за три вимоги немайнового характеру, з урахуванням вимог Закону України «Про судовий збір» та актуального розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 3 633,60 грн.

З урахуванням того, що позивачем не було надано розрахунку заборгованості, перерахунок якої вона просила здійснити, суд позбавлений можливості визначити точний розмір судового збору за майновою вимогою, який, разом з тим, не може бути меншим 1 211,20 грн.

Копію Ухвали від 07 грудня 2023 року про залишення позовної заяви без руху в електронному вигляді було доставлено 25.06.2024 до електронних кабінетів позивача та її представника в системі Електронний суд, що підтверджується відповідними довідками, що містяться в матеріалах справи.

2706.2024 року представник позивача подала до суду заяву про усунення недоліків, в якій, не погоджуючись з вимогами Ухвали від 14 червня 2024 року, наполягала на тому, що при зверненні до суду з даною позовною заявою позивач має право на звільнення від сплати судового збору, з тим же обґрунтуванням, що і у позовній заяві.

Разом з тим, недоліки позовної заяви, наведені в Ухвалі суду від 14 червня 2024 року, позивачем не усунуто, не надано суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач згідно з ухвалою суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, позовна заява підлягає поверненню, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 175-177, 185, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», про захист прав споживачів - вважати неподаною та повернути її разом з доданими до неї матеріалами;

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги;

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк