Справа № 569/7954/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янка М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України, Начальника Рівненського гарнізону, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Рівне, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 , 111-ї Розрахунково-аналітичної станції

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо оформлення житлового приміщення,

В засіданні приймали участь:

представник позивача: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

25.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою, відповідно до якої просить:

1) Визнати незаконним та скасувати рішення Міністерства Оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом №4 від 30.01.2024 року, в частині відмови погодити надання житла для постійного користування ОСОБА_1 - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

2) Зобов?язати об?єднану житлову комісію військових частин АДРЕСА_2 , Квартирно-експлуатаційний вілліл м. Рівне, 111 РАСт, Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України розглянути звернення, провести оформлення документів та подати на розгляд відповідної комісії з контролю облікову житлову справу ОСОБА_1 та список квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для виключення з числа службового житла Міністерства Оборони України.

3) Зобов?язати Квартирно - експлуатаційний відділ м. Рівне подати до виконавчого комітету Рівненської міської ради клопотання з необхідними документами для виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових.

4) Зобов?язати Міністерство Оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями погодити надання житла для постійного проживання ОСОБА_1 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала.

Представники відповідачів Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м.Рівне, вважають, що даний спір повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що правовідносини, які є предметом розгляду даного спору, виникли між сторонами з підстав проходження ОСОБА_1 військової служби та стосуються реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями.

Вказані правовідносини врегульовані положеннями Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, абз. 2 ч.2 ст.1-2 Закону Укураїни «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абз. 1 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства (абз. 3 ст. 1 цієї статті).

Прийняте відповідачем, Міністерством Оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України, рішення, оформлене протоколом №4 від 30.01.2024, вплинуло на можливість позивача реалізувати соціальні гарантії забезпечення його жилими приміщеннями в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.

Для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим прийняттям, проходженням або звільненням виник спір.

Зазначене відповідає постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі № 712/5476/19.

Публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів,військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування(п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України у чинній редакції). За змістом п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України у редакції, чинній до 15.12.2017 року, військова служба теж була віднесена до служби публічної.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Викладене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 362/643/21, провадження № 362/643/21.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній вище постанові для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів з приводу проходження військової служби, в саме щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи без діяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій, відступила від висновку щодо розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, викладених у її постановах від 06.06.2018 року у справі № 752/5881/15-ц, від 29.08.2018 року у справі № 488/1176/14-а, від 20.09.2018 року у справі № 815/2551/15, від 23.01.2019 року у справі № 806/5217/15, від 04.09.2019 року у справі № 826/17556/16, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.03.2021 року у справі № 127/15109/18 і від 24.09.2021 року у справі № 748/303/20, а також у постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі № 6-2139цс15 і від 02.03.2016 року у справі № 6-14цс16а.

Спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів (п. 66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі № 362/643/21, провадження № 362/643/21).

Враховуючи наведене, розгляд справи в порядку цивільного судочинства суперечить ст. 19 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд закриває провадження у справі.

Враховуючи, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Начальника Рівненського гарнізону, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Рівне, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 , 111-ї Розрахунково-аналітичної станції про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо оформлення житлового приміщення - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала підписана 26.06.2024.

Суддя Левчук О. В.