Справа № 190/916/24
Провадження №2/190/316/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м.П"ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Кудрявцевої Ю.В.

за участю:

секретаря Пронської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті П`ятихатки Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету П`ятихатської міської ради про позбавлення батьківських прав ,-

встановив:

Позивач звернулася до суду до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету П`ятихатської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем перебували у шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09.08.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Діти проживають з позивачкою та з її чоловіком. Спорів стосовно міста проживання дітей не було, відповідач не заперечував, що діти будуть проживати з матір`ю. Весь цей час відповідач життям дітей не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні. На сьогоднішній день діти не спілкуються з батьком та немають до нього ніяких почуттів, оскільки з початку 2024 року, жодного разу його не бачили. Також в спілкуванні діти ніколи про нього не питали та не цікавилися. На теперішній час позивачка вийшла заміж та з дітьми проживає у належному їй будинку. Діти забезпечені гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. Між дітьми і її чоловіком склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Відповідач участі в житті дітей не приймає. Просить позбавити відповідача батьківських прав.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03.05.2024 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження.

27.06.2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відзиву не подав.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області в судове засідання не явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву з проханням розглянути справи провести без участі представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого, ІНФОРМАЦІЯ_3 , - в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6)

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно, ІНФОРМАЦІЯ_5 , - в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7)

Згідно копії рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до рішення виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 23.04.2024 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.8-12)

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ,- заборгованість по аліментам ОСОБА_2 станом на 01.04.2024 року становить 33569 грн. 32 коп. (а.с.14)

Згідно коії заяви ОСОБА_2 завіреної приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Романенко Т.В.- ОСОБА_2 відмовляється від своїх малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 і дає вільну і безумовну згоду на удочеріння його доньок будь яким громадянином України (а.с.15)

Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх малолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також, суд приймає до уваги те, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Крім цього вирішуючи даний спір, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018 року, яка зводиться до такого. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини, яка не є міжнародним договором.

Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Отже, своїми діями відповідач порушує свої зобов`язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме, " Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття ".

У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дитини як складову виховання, а тому позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.164,165,166, 171, 180-182 СК України, Законом України «Про охорону дитинства» ст. ст. 2,12,13,81,82,89,223,141,258,259,263-265,266,273, 280-282 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету П`ятихатської міської ради про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 батьківських прав відносно його малолітніх дітей: доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Третя особа- Служба у справах дітей Виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, місцезнаходження: вул.Садова,104, м.П`ятихатки, Кам`янського району Дніпропетровської області, ;

Повний текст рішення складено та підписано суддею 23 серпня 2024 року.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева