ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 серпня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/3425/23

Головуючий у першій інстанції Хоменко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1185/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

з участю секретаря: Шапко В.М.

Учасники справи:

позивач: Чернігівська обласна прокуратура, Михайло Коцюбинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області,

відповідач: ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

Особи, які подали апеляційні скарги: Чернігівська обласна прокуратура, ОСОБА_1 .

Оскаржується рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2024 року, повний текст складено 02 липня 2024 року.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:

- усунути перешкоди у здійсненні Михайло-Коцюбинською селищною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 0,7800 га з кадастровим номером :06:000:6007 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:6007 площею 0,7800 га на користь держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради;

- скасувавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:6007 площею 0,7800 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 255);

- скасувавши в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:6007 площею 0,7800 га;

- вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 16.08.2017 № 25-12419/14-17-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 та передано йому у власність земельну ділянку загальною площею 0,7800 га із кадастровим номером :06:000:6007 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. На підставі цього наказу 22 серпня 2017 року внесено відомості про земельну ділянку із кадастровим номером :06:000:6007 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником земельної ділянки із кадастровим номером :06:000:6007 є ОСОБА_1 .

Вважають, що вказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області виданий з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до інформації Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського від 02.08.2023 № 991-001-1304/991-083 земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6007 знаходиться в межах прибережної захисної смуги (ПЗС) р. Річище, яка є протокою (рукавом) р. Дніпро і відповідно до вимог Водного кодексу України належить до земель водного фонду. Ширина прибережної захисної смуги (ПЗС) уздовж р. Річище щонайменше має становити 100 м. При цьому, відповідно до Порядку ведення державного водного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.1996 № 413 з подальшими змінами, а також згідно з п. 3.8 Положення про Центральну геофізичну обсерваторію ім. Бориса Срезневського, затвердженим наказом ДСНС України від 15.03.2018 № 169, Обсерваторія веде в межах компетенції Державний водний кадастр за розділом «Поверхневі води» та державний облік поверхневих вод. За інформацією Державного агентства водних ресурсів України № 3827/55/11-23 від 04 серпня 2023 року поряд із спірною земельною ділянкою розташований водний об`єкт, який ідентифікується на геопорталі, як рукав Річище, що є рукавом річки Дніпро. З огляду на викладене ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області розпорядилося землею водного фонду та фактично змінило цільове призначення спірної земельної ділянки із земель водного фонду на землі для ведення особистого селянського господарства попри те, що не є розпорядником даної категорії земель в розумінні ст. 122 Земельного кодексу України. Водночас, вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, зокрема постанови від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21, пункт 150).

Таким чином, спірна земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:60007, яка на даний час належить ОСОБА_1 , має бути повернута на користь Михайло-Коцюбинської селищної ради, як законного розпорядника земель даної категорії. Набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку грубо порушує права та інтереси територіальної громади, як власника земель, адже з її власності протиправно вибула земельна ділянка водного фонду, розпорядником якої є Михайло-Коцюбинська селищна рада, у зв`язку з чим територіальну громаду в особі компетентного органу позбавлено права власності на землю, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України. Для забезпечення державі в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки із кадастровим номером :06:000:6007 необхідно усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Державному земельному кадастрі державної реєстрації на ці земельні ділянки.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2024 року позов задоволено частково: усунуто перешкоди у здійсненні Михайло-Коцюбинською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 0,7800 га з кадастровим номером :06:000:6007, зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:6007 на користь держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що рішення суду про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку селищній раді не є підставою для внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно даних про припинення речового права на ділянку за ОСОБА_1 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що в даному випадку встановивши порушення, суд мав застосувати всі наслідки такого порушення, у тому числі передбачені нормами спеціального Закону: п.»в» ст.21 та ч.13 ст.79-1 ЗК України, та скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки, визнавши її незаконною.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на не тотожність правовідносин, на які послався в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, застосувавши висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 та від 07.11.2018 у справі №488/5027/14.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ніким ніколи не оспорювалось. Що відповідачу було передано безоплатно у власність відповідну земельну ділянку в межах норм безоплатної передачі площею, та ним на підставі відповідного наказу було зареєстровано своє речове право право власності. Тобто, усю передбачену законом процедуру приватизації спірної земельної ділянки з боку Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та відповідачем було належним чином дотримано.

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що спірна земельна ділянка має цільове призначення сільськогосподарські землі (пасовище) та відноситься до земель запасу на території Мньовської селищної ради, проте прокурор чомусь ігнорує даний беззаперечний доказ та посилається на припущення. Головне управління не змінювало цільове призначення земельної ділянки, як стверджує прокурор.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що межі русла річки змінилися, можливо хоч і не суттєво, але це кардинально впливає на конкретну земельну ділянку. Матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу, який б чітко підтверджував в скількох ж метрів розміщена спірна земельна ділянка від річки.

Особа, яка подала апеляційну скаргу також вказує, що станом на час відведення спірної земельної ділянки вона мала статус сільськогосподарської землі з видом використання «пасовища» та відносилась до земель запасу, жодних обмежень на час її виділення не мала.

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що навіть експерт не зміг надати відповідний висновок, чи встановлено факт накладення спірної земельної ділянки на ПЗС.

Чернігівська обласна прокуратура у своєму відзиві на апеляцій скаргу ОСОБА_1 просить її залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 16 серпня 2017 року №25-12419/14-17-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 та передано йому у власність земельну ділянку загальною площею 0,7800 га із кадастровим номером :06:000:6007 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (т.1 а.с.28).

На підставі вказаного наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області 22.08.2017 внесено відомості про земельну ділянку із кадастровим номером :06:000:6007 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Власником земельної ділянки із кадастровим номером :06:000:6007 є ОСОБА_1 (т.1 а.с.26-27).

Відповідно інформації Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського від 02.08.2023 № 991-001-1304/991-083 земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6007 знаходиться в межах прибережної захисної смуги (ПЗС) р. Річище, яка є протокою (рукавом) р. Дніпро і відповідно до вимог Водного кодексу України відноситься до земель водного фонду. Ширина прибережної захисної смуги (ПЗС) уздовж р. Річище щонайменше має становити 100 м (т.1 а.с.30-33).

Схемою накладення спірної земельної ділянки на землі водного фонду, виконаних на топографічних картах та матеріалах космічної зйомки підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6007 входить у межі прибережної захисної смуги для р. Річище (т.1 а.с.32).

З викопіювання з ортофоплану стану місцевості на 2009 рік з нанесенням меж земельних ділянок (зокрема) :06:000:6007, берегової лінії водних об`єктів та межі 100 метрової прибережної смуги Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» від 06.11.2023 №646 вбачається, що спірна земельна ділянка накладається на межі прибережної захисної смуги водного об`єкта річки Річище (рукав р.Дніпро) (т.1 а.с.182-183).

Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів діяльності ДНВП «Картографія» входять 71.12 діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (основний вид діяльності) та 72.19 дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук. Згідно Статуту ДНВП «Картографія», підприємство засноване на державній власності та входить до сфери управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Державне агентство земельних ресурсів України реорганізовано шляхом перетворення у Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Таким чином, інформація Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» та інформація Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського від 02.08.2023 №991-001-1304/991-083 є належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами в розумінні ст.76-79 ЦПК України, безпосередньо стосуються предмета доказування та надані уповноваженими суб`єктами (т.1 а.с.180-181).

Крім того, згідно інформації Державного агентства водних ресурсів України за інформаціями, наданою Деснянським БУВР у відповідності до геопорталу «Державний водний кадастр: облік поверхневих вод» водний об`єкт з назвою « Річище» належить до басейну річки Дніпро та за типом гідрографії є рукавом р. Дніпро, площа водозбору становить 1,0 км2. З урахуванням ст. 88 Водного кодексу України ширина прибережної захисної смуги для рукава Річище (як рукава великої річки Дніпро) становить 100 м. Водогосподарський паспорт зазначеного водного об`єкта до Деснянського БУВР не надходив. Поряд із земельною ділянкою з кадастровим номером :06:000:6007 розташований водний об`єкт, який ідентифікується на геопорталі, як рукав Річище, що є рукавом річки Дніпро. Рукав річки водяний потік, що відійшов у бік від головного русла річки, який нижче за течією знову впадає у цю ж річку. Має сформоване відокремлене русло з усіма властивими річковому руслу особливостями морфологічної будови (відповідно до ДСТУ 3517-97). Відповідно, рукав має всі гідрологічні показники, спільні з основною річкою (т.1 а.с.34-35, 251).

За повідомленням Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 07.06.2024 №СЕ-19/125-24/3129-3Т проведення судової експертизи для вирішення питання «Чи накладається земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6007, яка належить ОСОБА_1 , на прибережну смугу станом на час передання її у приватну власність» не є можливим через не надання на дослідження документації з наявними каталогами координат поворотних точок меж прибережної захисної смуги (т.2 а.с.3-4).

Частиною другою статті 90 Земельного кодексу України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з пунктом «ґ» частини четвертої ст.83 Земельного кодексу України землі водного фонду, що належать до земель комунальної власності, взагалі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством

За змістом 60 Земельного кодексу України, статтею 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених Водним кодексом України. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

З урахуванням ст.79 Водного кодексу України річка Дніпро належить до великих річок. Наразі водний об`єкт Річище зазначено як рукав річки Дніпро,

Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам Земельного кодексу України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у ст.59 цього Кодексу

При наданні у власність чи користування земельних ділянок навколо водних об`єктів необхідно враховувати положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг шляхом урахування при розгляді матеріалів про надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст.88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення меж,

Таким чином, громадяни чи власники земельних ділянок в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих, характерних для земель водного фонду (статті 1, 3, 4 Водного кодексу України) природних ознак (наявності річки Річіще (лівий рукав річки Дніпро), її берегових ліній, прибережно-захисних смуг) спірної земельної ділянки знали або, проявивши розумну обачність, могли знати про те, що землі водного фонду відведено з порушенням вимог закону, що ставить їх добросовісність під час набуття земельних ділянок у власність під обґрунтований сумнів.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що передана у приватну власність земельна ділянка накладається за землі водного фонду, а тому позовні вимоги в частині з усунення перешкоди у здійсненні Михайло-Коцюбинською селищною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 0, 7800 га з кадастровим номером :06:000:6007 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути її на користь держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради підлягали задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду в цій частині як з таким, що узгоджується з приписами законодавства та матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для скасування судового рішення у вищезазначеній частині, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи.

При цьому, відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд зазначив, що вимога щодо скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, як в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, так і в Державному земельному кадастрі, не є ефективним способом захисту права власника.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, виходячи з наступного.

Оскаржуваним судовим рішенням відповідача зобов`язано повернути спірну земельну ділянку селищній раді. При цьому у судовому рішенні не зазначено про витребовування спірної земельної ділянки на користь селищної ради, а тому вказане рішення не буде підставою для внесення відповідних змін до державних реєстрів, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації підлягає скасуванню з постановленням у цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

З урахуванням ст. 141 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації скасувати та задовольнити ці позовні вимоги.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:6007 площею 0,7800 га, розташовану на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2024 року в частині розподілу судових витрат змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Чернігівської обласної прокуратури у відшкодування сплаченого судового збору 8 052 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернігівської обласної прокуратури у відшкодування судового збору, сплаченого за апеляційний розгляд справи, 8 052 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Ідентифікуючі дані зазначені у рішенні суду першої інстанції.

Повний текст постанови складений 30 серпня 2024 року.

Головуюча: Судді: