КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи: 824/74/22 Суддя-доповідач - Таргоній Д.О.
Номер провадження: 22-з/824/760/2024
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі

судді судової палати з розгляду цивільних справах Таргоній Д.О.,

за участю секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Філії «відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині, у справі за позовом NP Trade GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості за поставлений товар, 3% річних та арбітражного збору, -,

УСТАНОВИВ:

Рішенням МКАС при ТПП України від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021 стягнуто з ДП «НАЕК «Енергоатом» (Україна) на користь NP Trade GmbH (Німеччина) 60 000,00 євро заборгованості за поставлений товар, 1 721,10 євро - 3 % річних, нарахованих станом на дату подання позову - 01 червня 2021 року, 4357,24 євро - відшкодування витрат на оплату арбітражного збору, а разом 66 078,34 євро, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості, які нараховуються на непогашену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 02 червня 2021 року до моменту оплати суми заборгованості в повному обсязі, та розраховуються за формулою: сума заборгованості х 3% /365 днів х кількість днів прострочення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року задоволено заяву NP Trade GmbH (Німеччина), визнано та надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021 за позовом «NP Trade GmbH (Німеччина)» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 66078,34 євро, у тому числі: 60 000,00 євро заборгованості за поставлений товар, 1 721,10 євро - 3 % річних, нарахованих станом на дату подання позову - 01 червня 2021 року, 4357,24 євро - відшкодування витрат на оплату арбітражного збору, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості, які нараховуються на непогашену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 02 червня 2021 року до моменту оплати суми заборгованості в повному обсязі, та розраховуються за формулою: сума заборгованості х 3% /365 днів х кількість днів прострочення. Видано виконавчий лист на примусове виконання арбітражного рішення. Стягнуто з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь «NP Trade GmbH (Німеччина)» судовий збір у сумі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) Євро.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року задоволено заяву представника NP Trade GmbH (Німеччина) - Іваненка М.А., замінено боржника Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на його правонаступника - акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» у виконавчому листі №824/74/22, виданому Київським апеляційним судом 13 жовтня 2023 року про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) 66 078,34 євро заборгованості за поставлений товар; а також у виконавчому листі №824/74/22, виданому Київським апеляційним судом 13 жовтня 2023 року про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) судового збору у сумі 1240,50 гривень та витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 євро.

У квітні 2024 року Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ», далі - АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Філії «відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», звернулось до Київського апеляційного суду із заявою про часткове визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначили, що згідно рішення МКАС при ТПП України від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021 та виконавчого листа, виданого Київським апеляційним судом 13 жовтня 2023 року, сума, яка підлягає до стягнення з АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» (далі - Боржник) на користь NP Trade GmbH (Німеччина) (далі - Стягувач) становить 66 078,34 євро.

Разом із тим, у Стягувача перед Боржником наявна заборгованість, згідно рішень судів МКАС у інших справах, строк виконання за якими настав, а саме:

- рішення від 21.09.2017 у справі АС № 184г/2017 про стягнення пені та арбітражного збору зі Стягувача на користь Боржника на загальну суму 2 844,28 євро, однак після раніше проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог (заява від 28.09.2018 № 12641/51), заборгованість Стягувача перед Боржником становить - 1 920,93 євро;

- рішення від 20.03.2019 у справі № 247/2018 про стягнення з Стягувача на користь Боржника 7 617,60 євро;

- рішення від 19.04.2017 у справі АС № 553г/2016 про стягнення пені та арбітражного збору зі Стягувача на користь Боржника на загальну суму 39 056,77 євро, однак після раніше проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог (заява від 27.07.2017 № 6412/51), заборгованість Стягувача перед Боржником становить - 32 306,84 євро.

Таким чином, загальна сума заборгованості за вищевказаними рішеннями МКАС, які Стягувач має сплатити Боржнику, становить - 41 845,37 євро.

Враховуючи, що у сторін наявні зустрічні однорідні вимоги Боржник, посилаючись на положення ст. 601 ЦК України та ч. 3 ст. 203 ГК України, направив на адресу Стягувача заяву від 15.09.2023 № 29-6480/51-вих про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 41 845,37 євро, яка отримана Стягувачем 26.09.2023 року.

Заявник вказує, що на сьогоднішній день зобов`язання Боржника перед Стягувачем, згідно рішення МКАС від 31.01.2022 у справі № 127/2021(за контрактом від 27.05.2015 № 53-129-01-15-00512) та виконавчого листа Київського апеляційного суду від 13.10.2023 у справі № 824/74/2022 (надалі - Виконавчий лист), який було видано на примусове виконання рішення МКАС припинено частково на суму 41 845,37 євро, за наслідком проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно заяви від 15.09.2023 №29-6480/51-вих. Таким чином, заборгованість Боржника перед Стягувачем за вищевказаним рішенням МКАС та виконавчим листом становить 24 232,97 євро.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просив в порядку статті 432 ЦПК України визнати виконавчий лист Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2023 року у справі № 824/74/22, який був виданий на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021, таким, що не підлягає виконанню в частині вимог про стягнення 41 845,37 євро.

В судове засідання по розгляду заяви представники учасників справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Перевіривши доводи заяви, суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У даній справі судом встановлено, що 31 січня 2022 року рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі № 127/2021 стягнуто з ДП «НАЕК «Енергоатом» (Україна) на користь NP Trade GmbH (Німеччина) 60 000,00 євро заборгованості за поставлений товар, 1 721,10 євро - 3 % річних, нарахованих станом на дату подання позову - 01 червня 2021 року, 4357,24 євро - відшкодування витрат на оплату арбітражного збору, а разом 66 078,34 євро, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості, які нараховуються на непогашену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 02 червня 2021 року до моменту оплати суми заборгованості в повному обсязі, та розраховуються за формулою: сума заборгованості х 3% /365 днів х кількість днів прострочення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року задоволено заяву NP Trade GmbH (Німеччина), визнано та надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021 за позовом «NP Trade GmbH (Німеччина)» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 66078,34 євро, у тому числі: 60 000,00 євро заборгованості за поставлений товар, 1 721,10 євро - 3 % річних, нарахованих станом на дату подання позову - 01 червня 2021 року, 4357,24 євро - відшкодування витрат на оплату арбітражного збору, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості, які нараховуються на непогашену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 02 червня 2021 року до моменту оплати суми заборгованості в повному обсязі, та розраховуються за формулою: сума заборгованості х 3% /365 днів х кількість днів прострочення. Видано виконавчий лист на примусове виконання арбітражного рішення. Стягнуто з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь «NP Trade GmbH (Німеччина)» судовий збір у сумі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) Євро.

Постановою Верховного Суду від 17 серпня 2023 року ухвалу Київського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року в частині стягнення з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь «NP Trade GmbH (Німеччина)» витрат на правничу допомогу змінено, зменшено їх розмір до 1 000,00 євро.

13 жовтня 2023 року Київським апеляційним судом видано виконавчі листи на примусове виконання рішенняМіжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021.

22 квітня 2024 року Київський апеляційний суд своєю ухвалою замінив боржника - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на його правонаступника - акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» у виконавчому листі №824/74/22, виданому Київським апеляційним судом 13 жовтня 2023 року про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) 66 078,34 євро заборгованості за поставлений товар; а також у виконавчому листі №824/74/22, виданому Київським апеляційним судом 13 жовтня 2023 року про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) судового збору у сумі 1240,50 гривень та витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 євро.

Відповідно до положень ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (висновки Верховного Суду викладені у постановах від 15 червня 2023 року у справі № 824/77/22 та від 09 лютого 2023 року у справі № 824/85/21).

Законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний (постанова Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22).

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в частині, АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Філії «відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» вказували на те, що у Стягувача, NP Trade GmbH (Німеччина), перед Боржником наявна заборгованість, згідно рішень судів МКАС у інших справах, строк виконання за якими настав, а саме:

- рішення від 21.09.2017 у справі АС № 184г/2017 про стягнення пені та арбітражного збору зі Стягувача на користь Боржника на загальну суму 2 844,28 євро, однак після раніше проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог (заява від 28.09.2018 № 12641/51), заборгованість Стягувача перед Боржником становить - 1 920,93 євро;

- рішення від 20.03.2019 у справі № 247/2018 про стягнення з Стягувача на користь Боржника 7 617,60 євро;

- рішення від 19.04.2017 у справі АС № 553г/2016 про стягнення пені та арбітражного збору зі Стягувача на користь Боржника на загальну суму 39 056,77 євро, однак після раніше проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог (заява від 27.07.2017 № 6412/51), заборгованість Стягувача перед Боржником становить - 32 306,84 євро.

Таким чином, загальна сума заборгованості за вищевказаними рішеннями МКАС, які Стягувач має сплатити Боржнику, становить - 41 845,37 євро.

Перевіряючи зазначені доводи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин першої - третьої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з частиною третьою статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18.

Вирішуючи питання щодо безспірності заборгованості суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено стороною, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час зарахування зустрічних однорідних вимог. При цьому сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї. Наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц Великою Палатою Верховного Суду.

У постановах від 28.02.2018 у справі № 910/4312/17, від 04.07.2018 у справі № 910/16430/16, від 05.07.2018 у справі № 914/3013/16, від 19.07.2018 у справі № 910/14503/16, від 26.09.2018 у справі № 910/20105/17, від 04.04.2019 у справі № 918/329/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначає, що відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином. Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявила одна із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 ЦК України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною. Якщо інша сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 уточнив висновки Верховного Суду щодо застосування норм права (статей 601, 602 ЦК України) таким чином.

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Суд зазначає, що наявність заперечень однієї сторони не є перешкодою для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони.

Ні стаття 203 Господарського кодексу України, ні стаття 601 Цивільного кодексу України не визначають порядку і форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину. Таким чином, така заява здійснюється за загальними правилами про правочини. Здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент висловлення учасником відповідних правовідносин волевиявлення у відповідній формі, зокрема письмовій, що містить чітке однозначне волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Інша сторона має право заперечити заявлену вимогу про залік у зв`язку, наприклад, з недійсністю вимоги або відсутністю передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України умов для заліку.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2023 року Боржник направив на адресу Стягувача заяву №29-6480/51-вих про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 41 845, 37 євро, яка була отримана Стягувачем 26.09.2023 року.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України і статті 20 Господарського кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано Стягувачем, NP Trade GmbH (Німеччина) не зверталося до суду з позовними вимогами про визнання недійсним правочину - заяви АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 41 845, 37 євро за рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021.

Оскільки Стягувач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості кожної зі сторін за договором на дату вчинення одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог була іншою, ніж та, яка зазначена у заяві про зарахування зустрічних вимог, не надав доказів відсутності цієї заборгованості, суд погоджується з висновками заявника про безспірність заборгованості.

З огляду на дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутність заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, суд приходить до висновку, що дані обставини свідчать про наявність всіх необхідних умов, передбачених статтею 601 Цивільного кодексу України, для здійснення такого зарахування, тому судом приймається заява АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» про зарахування зустрічних однорідних вимог, як підстава для визнання виконавчого листа Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2023 року у справі № 824/74/22 про стягнення з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь «NP Trade GmbH (Німеччина)» 66 078,34 євро, таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення 41 845, 37 євро.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 259, 260, 268, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Філії «відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» - задовольнити.

Визнати виконавчий лист Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2023 року у справі № 824/74/22, виданий на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021 за позовом «NP Trade GmbH (Німеччина)» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення 66 078,34 євро, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 41 845, 37 євро.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст складено 24.05.2024 р.

Суддя Таргоній Д.О.