Справа № 229/2863/24
Провадження № 2/229/1266/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 р. суддя Дружківського міського суду Донецької області Дубовик Р.Є., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, згідно якого просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/2 частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 .

Ознайомившись з вказаним позовом вважаю, що наявні підстави для залишення його без руху, оскільки він не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Майновий позов (позовна заява майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 916/1220/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Однак, в позовній заяві ціна позову позивачем не зазначена.

Таким чином, враховуючи положення ст. 175, 176 ЦПК України позивачу необхідно визначити та зазначити у позовній заяві ціну позову на підставі відповідних документів.

Крім того, позивач просить звільнити її від сплати судового збору на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Закон України «Про судовий збір» визначає дві понятійні категорії, до першої відносять заяви, за яких справляння судового збору не передбачено взагалі, друга категорія, зокрема, визначає коло осіб, яким надається пільга у виді звільнення від сплати судового збору за подачу певних (визначених законом) заяв.

Пунктом 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору за звернення із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Таким чином, положення п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» застосовуються при зверненні заявника до суду з заявою в порядку окремого провадження, а не позовного.

Відтак, позивач відповідно до закону не звільнена від сплати судового збору за вимогою про визнання права власності, а тому повинна сплатити визначений судовий збір (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) за вимогу майнового характеру та надати суду оригінали документів, що підтверджують сплату судового збору або зазначити інші підстави звільнення позивача від сплати судового збору, визначені Законом України «Про судовий збір», якщо такі є.

На підставі викладеного, позивач повинна визначити ціну позову, яка повинна відповідати дійсній вартості спірного майна на час звернення із позовом, та сплатити судовий збір із розрахунку 1% від ціни позову, але не більше ніж 15140 грн.

При таких обставинах позовну заяву слід залишити без руху, про що повідомити позивача і надати їй строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 176, 177, 258-260, 261, ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності за набувальною давністю залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання ухвали. Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків позову у строк, встановлений судом, позов буде вважатися неподаним та повернутий.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати позивачу, що звернувся із заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Є. Дубовик