УХВАЛА

26 червня 2024 року

м. Київ

справа № 127/28045/23

провадження № 61-9086ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гущі Яніни Валеріївни на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 ,

в якому просило суд витребувати квартиру загальною площею 59,3 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна

з чужого незаконного володіння залишено без задоволення.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 15 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 6 211,14 грн за розгляд справи в суді першої інстанції, а також 9 316,71 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

24 червня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гуща Я. В. засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року (надійшла до Верховного Суду 25 червня 2024 року), у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гуща Я. В. заявила клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору у зв`язку з тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік. На підтвердження даного клопотання представник заявника надала: довідку про отримання допомоги малозабезпеченим сім`ям від 24 червня 2024 року; відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2023 рік; відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2024 рік; довідку про виплату щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини.

Згідно пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Гущі Я. В. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Гущі Яніни Валеріївни про звільнення від сплати судового збору задовольнити. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу касаційної скарги.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гущі Яніни Валеріївни на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць