Справа № 604/903/24
Провадження № 2/604/319/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: с. Остап`є, Тернопільський район, Тернопільська область, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Скалатської міської територіальної громади в особі Скалатської міської ради (юридична адреса: вул. Грушевського, 2, м. Скалат, Тернопільський район, Тернопільська область) про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Скалатської міської територіальної громади, в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме на 3/6 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/6 частку в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 1/3 частку як за членом колгоспного двору. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 , та після його смерті залишилося спадкове майно, серед якого житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 . 25 січня 2010 року ОСОБА_2 склав заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та все те, що ще буде належати йому на день смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки, заповів ОСОБА_4 . Позивач спадщину прийняла у встановленому законом порядку, оскільки на день смерті спадкодавця спільно із ним проживала. Разом із цим, коли вона звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу, їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка мотивована тим, що спірний житловий будинок належав колгоспному двору та відсутній належний правовстановлюючий документ спадкодавця на спадкове майно. Так, згідно із архівною довідкою №2095 від 19 грудня 2017 року станом на 1991 рік у погосподарських книгах села Остап`є значиться господарство ОСОБА_2 - голова господарства, разом із ним проживали дружина - ОСОБА_3 , донька - ОСОБА_5 , та зять - ОСОБА_6 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями, які прийняли спадщину після її смерті були чоловік - ОСОБА_2 , та позивач, оскільки на день смерті вони спільної із нею проживали. При цьому, ОСОБА_6 , хоча і станом на 15 квітня 1991 року був членом колгоспного двору, однак права на частку у ньому не мав, оскільки проживав у ньому менше трьох років до вказаної дати. Відтак, правовстановлюючим документом на житловий будинок по АДРЕСА_1 є свідоцтво про право особистої приватної власності на жилий будинок від 30 вересня 1992 року, видане на підставі рішення виконкому Остап`ївської сільської Ради народних депутатів №34 від 29 вересня 1992 року, яке є неналежним правовстановлюючим документом. У зв`язку із наведеним у позивача виникла необхідність звернутися до суду, оскільки законом не передбачено способів реалізації спадкових прав у позасудовому порядку.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 червня 2024 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача Скалатської територіальної громади Тернопільської області у підготовче судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно з якою просять справу розглянути без їх участі, позов визнають та не заперечують щодо його задоволення.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з відсутністю заперечень відповідача щодо позову, суд вважає за можливе прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, в порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Остап`є, Підволочиського району Тернопільської області, що вбачається із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 29 квітня 2000 року Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільській області. Згідно із копією картки платника податків їй присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як вбачається із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 18 травня 1991 року, 18 травня 1991 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб. Актовий запис №3. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

25 січня 2010 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Остап`ївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області та зареєстрований у реєстрі за №2. За змістом вказаного заповіту ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`зяки на час смерті, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 15 березня 2011 року Остап`ївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 04 липня 2008 року Остап`ївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Вольтера І. від 15 травня 2024 року №33/01-16, ОСОБА_1 , яка звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті батька ОСОБА_2 відмовлено, у зв`язку із відсутністю належних правовстановлюючих документів спадкодавця на спадкове майно.

Згідно із свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 30 вересня 1992 року, виданого на підставі рішення виконкому Остап`ївської сільської Ради народних депутатів №34 від 29 вересня 1992 року, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, що складається із чотирьох членів, головою якого є ОСОБА_2 .

Із архівної довідки №2095, виданої архівним відділом Підволочиської районної державної адміністрації 19 грудня 2017 року, по документах архівного фонду «Остап`ївська сільська рада» у погосподарських книгах села Остап`є станом на 1991 рік значить господарство ОСОБА_2 . Разом із ним проживали ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_5 - донька, та ОСОБА_6 - зять.

Як вбачається із копії будинкової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 у вказаному будинку володінні проживає з 1991 року.

Із довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна від 16 травня 2024 року №121, виданої БТІ Підволочиського району, житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 100,7 кв.м, житловою площею 81,9 кв.м, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 30 вересня 1992 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин (далі ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів.

Таким чином, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 належало по 1/3 частці (кожному) будинковолодіння по АДРЕСА_1 , як членам колгоспного двору. Після припинення існування колгоспного двору свої частки вони не витребували і продовжували брати участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», судам слід враховувати, що відповідно до ст. 55 Закону «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

21 грудня 2017 року на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що знаходиться в АДРЕСА_2 виготовлено технічний паспорт.

Із наданої суду спадкової справи №10/2019, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , вбачається, що спадщину після її смерті прийняла донька - ОСОБА_1 , та чоловік - ОСОБА_2 .

Згідно із наданою суду спадковою справою №11/2019, заведеною після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , єдиним спадкоємцем за заповітом є донька померлого - ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину. Спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині немає.

Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, членами якого були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а отже кожному із них належало по 1/3 частці вказаного житлового будинку. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями, які прийняли спадщину після її смерті були чоловік - ОСОБА_2 та донька - ОСОБА_1 , які спадщину прийняли, оскільки на день смерті проживали разом із ОСОБА_3 . ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем за заповітом після його смерті є ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, оскільки на день смерті проживала спільно із спадкодавцем. Відтак, ОСОБА_2 на момент смерті належало 1/3 частка у спірному будинковолодінні, як члена колгоспного двору, та 1/6 частка, яку він успадкував після смерті дружини - ОСОБА_3 , однак права власності на спадкове майно не оформив. Отже його частка становить 1/2. В свою чергу, ОСОБА_1 має право власності на 1/3 частку у спірному будинковолодінні як член колгоспного двору, а також має право на 1/6 частку, яку вона успадкувала після смерті матері - ОСОБА_3 , однак спадкових прав не оформила.

Судом встановлено, що спадкоємцем 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 .

При цьому, коли ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, ОСОБА_2 , їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи спадкодавця на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на належне спадкодавцю майно, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а саме на 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/6 частку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на 1/3 частку як за членом колгоспного двору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 9, 10, 77, 79, 80, 89, 200, 223, 211, 247, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 328, 346, 392, 1218, 1223, 1268 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: с. Остап`є, Тернопільський район, Тернопільська область, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Скалатської міської територіальної громади в особі Скалатської міської ради (юридична адреса: вул. Грушевського, 2, м. Скалат, Тернопільський район, Тернопільська область) про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 100,7 кв.м., житловою площею - 81,9 кв.м., а саме: на 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/6 частку в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на 1/3 частку як за членом колгоспного двору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сидорак Г.Б.