Провадження 2-з/127/29/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Антонюк В.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника звернулася до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, у якій просила суд витребувати у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Родіонової Н.В. спадкову справу № 72278030 спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , для з`ясування всіх обставин справи та визначення частки заявника в спадковому майні.

Відповідно до ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Положеннями ст. 117 ЦПК України передбачені вимоги, яким має відповідати заява про забезпечення доказів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.117 ЦПК України у заяві зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Слід відмітити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті в майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо забезпечення доказів висловлений в постановах Великої Палати Верховного Суду від: 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18; 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19; 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19).

Проте, в порушення вимог ЦПК України, представником у заяві про забезпечення доказів не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві документи можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

Представник помилково ототожнює інститут забезпечення доказів з витребуванням доказів.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що вказана заява про забезпечення доказів подана без додержання вимог ч.1 ст. 117 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню заявникові.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 116, 117, 260, 261, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни про забезпечення доказів до подання позовної заяви - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: