Справа № 404/1436/24
Номер провадження 2/404/404/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Павелко І.Л.

за участі секретаря Коваленко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу в позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності, припинення спільної сумісної власності,визначення порядку користування власністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.02.2024 року звернулася в суд з позовною заявою до відповідачів з позовною заявою, в якій просить визнати за кожним зі сторін по справі - позивачем, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності по 1/3 частці квартири АДРЕСА_1 та припинити право спільної сумісної власності на зазначену квартиру. Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділити позивачу в користування житлову кімнату № НОМЕР_1 , площею 11,7 кв. м. із лоджією, площею 3,10 кв.м.; виділити відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користування житлову кімнату № НОМЕР_2 , площею 13,9 кв.м., разом із балконом площею 3.20 кв.м., житлову кімнату № 4, площею 10,1 кв.м.; в їх спільному користуванні залишити кухню №3 площею 7,5 кв.м., ванну кімнату №6 площею 2,8 кв.м., кладовки №2 площею 0,9 кв.м., № 8 площею 0,9 кв.м., №9 площею 1,0 кв.м., вбиральню №5 площею 1,3 кв.м., коридору №10 площею 9,9 кв.м. Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати - 1 500 грн. за оплату висновку про вартість майна.

Позивач обґрунтовує свою позовну заячву тим, що між позивачем і відповідачами склались неприязнені відносини, а саме: вони не спілкуються, не ведуть спільне господарство. Позивач має намір подарувати свою частку квартири молодшому сину ОСОБА_4 . При зверненні до нотаріуса мене було повідомлено про те, що необхідно виділити частку спільної власності в судовому порядку.

В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, судові витрати просив залишити по фактично понесеним.

Відповідачі до суду не зявились, повідомлені належним чином, заяв та клопотань до суду не подали.

Ухвалою судді від 28 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі.

Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності, припинення спільної сумісної власності,визначення порядку користування власністю, до ухвалення судового рішення у справі.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Встановлено, що позивач з відповідачем ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 1967 року. Відповідач ОСОБА_3 - їх син від спільного проживання.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 січня 1997р. виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів позивачу та відповідачам по справі на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Загальна площа квартири становить 62,51 кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 15 січня 1997р. №20355 і записано у реєстрову книгу за №20355(а.с.6).

Зазначене свідоцтво про право власності на житло зареєстроване 16 січня 1997р. в Кіровоградському БТІ за №23994/93.

Згідно плану квартири в технічному паспорті квартира розташована на 7 поверсі 9- поверхового будинку та складається з 1-ї кімнати площею 13,9 кв.м, 2-ї кімнати площею 10,1 кв.м, 3-ї кімнати площею 11,7 кв.м, кухні площею 7,5 кв.м, ванної кімнати площею 2,8 кв.м, кладовки площею 0,9 кв.м, 0,9 кв.м, 1,0 кв.м, вбиральні площею 1,3 кв.м, коридору площею 9,9 кв.м, балкону площею 3,20 кв.м, лоджії площею 3,10 кв.м(а.с.7-8)

В зв`язку з викладеним, виникла необхідність в судовому порядку визначити частки у праві спільної часткової власності.

Квартира АДРЕСА_1 ) була набута сторонами по справі в порядку приватизації за їх спільною заявою у спільну сумісну власність. Доказів більшої чи меншої участі когось із нас у надбанні зазначеного майна немає. Тому частки кожного з нас у спільній власності є рівними - в розмірі 1/3 частки.

Враховуючи наявність між позивачем і відповідачами спірних питань з приводу користування квартирою, вважаю за необхідне просити суд визначити порядок користування нею, виділивши мені у користування кімнату, площею 11, 7 кв.м., із лоджією, а відповідачам залишити у користування дві інші житлові кімнати, площею 13, 9кв.м., з балконом та площею 10, 1 кв.м.; допоміжні приміщення квартири залишити у спільному користуванні.

Спірна квартира має житлову площу 35,7 кв.м. (13, 9кв.м. + 11,7 кв.м. +10,1 кв.м.), відповідно 1/3 ідеальна частка складає 11,9 кв.м. (35,7 кв.м.: 3).

Кімната, площею 11, 7 кв.м., яку позивач просить виділити йому у користування, є ізольованою, відступ від відповідності реальних часток ідеальним є незначним, тому запропонований ним варіант користування квартирою враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, не порушує нічиїх прав.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року по справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У ст. 355 ЦК України зазначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч.І ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Цивільним кодексом України передбачено можливість виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, та поділу майна, що є у спільній сумісній власності Так, згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно ч. З ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування

спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить, так звана, ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19, від 12 серпня 2021 року у справі від 644/5579/18, від 26 травня 2021 року у справі 750/11539/18.

В зв`язку з викладеним, виникла необхідність в судовому порядку визначити частки у праві спільної часткової власності.

Квартира АДРЕСА_1 ) була набута сторонами по справі в порядку приватизації за їх спільною заявою у спільну сумісну власність. Доказів більшої чи меншої участі когось із нас у надбанні зазначеного майна немає. Тому частки кожного з нас у спільній власності є рівними - в розмірі 1/3 частки.

Враховуючи наявність між позивачем і відповідачами спірних питань з приводу користування квартирою, вважаю за необхідне просити суд визначити порядок користування нею, виділивши мені у користування кімнату, площею 11, 7 кв.м., із лоджією, а відповідачам залишити у користування дві інші житлові кімнати, площею 13, 9кв.м., з балконом та площею 10, 1 кв.м.; допоміжні приміщення квартири залишити у спільному користуванні.

Спірна квартира має житлову площу 35,7 кв.м. (13, 9кв.м. + 11,7 кв.м. +10,1 кв.м.), відповідно 1/3 ідеальна частка складає 11,9 кв.м. (35,7 кв.м.: 3).

Кімната, площею 11, 7 кв.м., яку позивач просить виділити йому у користування, є ізольованою, відступ від відповідності реальних часток ідеальним є незначним, тому запропонований ним варіант користування квартирою враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, не порушує нічиїх прав.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року по справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21):

«У справі, що переглядається, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, зазначивши, що предметом позову є встановлення порядку користування квартирою між її співвласниками, а не поділ квартири в натурі. З урахуванням кількості співвласників нерухомого майна, плану квартири, розміру житлової площі, а також конфліктних відносин між сторонами по справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про встановлення порядку користування спірною квартирою, виділивши у користування сторонам спору частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

Суд вважає, що запропонований позивачем варіант користування спірною квартирою враховує інтереси всіх співвласників. При цьому виділена відповідачам у користування житлова площа має незначне відхилення від належних їм ідеальних часток у праві власності , а приміщення загального користування залишені у спільному користуванні.

Відповідачі не запропонували іншого варіанту користування спірною квартирою, а лише заперечували проти позову, вказуючи, зокрема, що позивач має інше житло.

Встановлення порядку користування квартирою з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників житлової площі, із урахуванням планування квартири, є єдиним оптимальним способом вирішення спору між співвласниками квартири.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено право співвласника вимагати від іншого співвласника, який володіє і користується спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з двома вимогами: визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності по 1/3 частці квартири майновий спір, судовий збір становить 15 021,92 грн.; вимога - встановлення порядку користування квартирою немайнова, судовий збір становить 1211,20 грн.

Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 141 ЦПК України, майновий стан позивача, відстрочення позивачу сплати судового збору, суд стягує з позивача та відповідачів по 5 411,04 грн. з кожного на користь держави; стягує з відповідачів по 500, 00 грн. з кожного за оплату висновку про вартість майнана користь позивача.

На підставі ст. ст. 317, 319, 355, 356,358, 364, 368, 370 ЦК України, кереруючись ст.ст. 15,141,260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності по 1/3 частці квартири АДРЕСА_1 та припинити право спільної сумісної власності на зазначену квартиру.

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату № НОМЕР_1 , площею 11,7 кв.м із лоджією, площею 3,10 кв.м;

виділити відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користування житлову кімнату № НОМЕР_2 , площею 13,9 кв.м, разом із балконом площею 3.20 кв.м, житлову кімнату № 4, площею 10,1 кв.м;

в спільному користуванні залишити кухню №3 площею 7,5 кв.м, ванну кімнату №6 площею 2,8 кв.м, кладовки №2 площею 0,9 кв.м, № 8 площею 0,9 кв.м, №9 площею 1,0 кв.м, вбиральню №5 площею 1,3 кв.м, коридору №10 площею 9,9 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір по 5 411,04 грн. з кожного на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 500, 00 грн. з кожного за оплату висновку про вартість майнана користь позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 20.05.2024 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда