Справа № 2-2343/11 Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В.
Провадження № 22-ц/811/172/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Пустомитівського відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , зацікавлені особи Франківський відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Пустомитівський відділ ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України.

В обґрунтування поданої скарги зазначає, що 07.10.2011 року заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі № 2-2343/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» було постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та її чоловіка - ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ «УкрСиббанк» в сумі - 814 544 грн. 12 коп., судовий збір 1700 грн. та кошти на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи 120 грн. Рішення суду в даний час фактично не виконано. Із змісту інформаційного листа Пустомитівського ВДВС Львіської області від 22.02.2023 року № 8406 вбачається, що 23.07.2012 року на підставі виконавчого листа у справі № 2-2343/11 даний підрозділ ДВС відкрив виконавче провадження з приводу стягнення із ОСОБА_1 вищезазначених коштів, проте 29.12.2012 року державним виконавцем Пустомитівського ВДВС Львівської області була винесена постанова про повернення вказаного виконавчого документу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року у зв`язку з відсутністю майна у боржника, повторно такий документ станом на 22.02.2023 року не пред`являвся. Із даних ДРВП вбачається, що 23.07.2012 року державним виконавцем Пустомитівського ВДВС Львівської області Гураль Л.П. в межах виконавчого провадження № 33616240 було накладено арешт та заборону відчуження на усе належне ОСОБА_1 нерухоме майно і вказана постанова була зареєстрована у реєстрі обтяжень ЛФ ДП «Інформаційний центр» МЮУ 12.09.2012 року за реєстраційним номером обтяження 12983649. Дата винесення постанови про накладення арешту 23.07.2012 року збігається із датою зазначеною у листі Пустомитівського ВДВС Львівської області від 22.02.2023 року № 8406 щодо відкриття виконавчого провадження стосовно скаржника, відтак, ОСОБА_1 вказує, що вищезазначені обтяження були застосовані відносно неї саме з приводу стягнення коштів на користь ПАТ «УкрСиббанк» в сумі - 814 544 грн. 12 коп., судового збору 1700 грн. та коштів на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи 120 грн. Окрім того, інших боргів вона не має взагалі.

Також 12.12.2011 року державним виконавцем Франківського ВДВС м. Львова Федоришин І.В. в межах виконавчого провадження № 30194199 було накладено арешт та заборону відчуження на усе належне ОСОБА_1 нерухоме майно і вказана постанова була зареєстрована у реєстрі обтяжень ЛФ ДП «Інформаційний центр» МОУ 17.01.2012 року за реєстраційним номером обтяження 12065303. Отже, очевидно, що за давністю часу понад 11-ть років відомості про відкриття щодо неї виконавчого провадження наприкінці 2011 року не збереглися у Франківському ВДВС м. Львова, проте дані ДРВП засвідчують, що таке провадження було відкрито.

З огляду на закриття 29.12.2012 року виконавчого провадження щодо скаржника у справі № 2-2343/11 та документальне підтвердження відсутності повторного пред`явлення до виконання такого виконавчого листа на протязі понад десяти років і відсутності будь-яких даних про поновлення строку на пред`явлення до виконання цього виконавчого документу, враховуючи, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, строк для пред`явлення виконавчого листа з виконання заочного рішення Франківського районного суду м. Львова у справі № 2 -2343/11 від 07.10.2011 року завершився 30.12.2013 року.

Скаржник вважає, що бездіяльністю посадових осіб Франківського ВДВС м. Львова та Пустомитівського ВДВС Львівської області порушено її конституційні права, зокрема, право на вільне володіння, користування та розпорядження власністю, порушено імперативні приписи ст.ст. 40, 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження», отже, для вирішення даного питання вона вимушена звертатися до Франківського районного суду м. Львова, як суду, який ухвалив первинне судове рішення від 07.10.2011 року у справі № 2- 2343/11 із скаргою на бездіяльність державних виконавців, в порядку ст. 447 ЦПК України, як сторона виконавчого провадження - боржник, яка вважає, що бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права та свободи. З огляду на викладене просить зобов`язати уповноважених осіб Франківського ВДВС м. Львова та Пустомитівського ВДВС Львівської області зняти арешт на все майно, належне ОСОБА_1 , який був накладений в процесі виконання судового рішення у справі №2 -2343/1.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року скаргу ОСОБА_1 , зацікавлені особи Франківський відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Пустомитівський відділ ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України задоволено.

Зобов`язано уповноважену особу Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт на все майно, належне ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), який було накладено постановою державного виконавця Франківського ВДВС м. Львова Федоришин І.В. від 12.12.2011 року в межах виконавчого провадження № 30194199 і яка була зареєстрована у реєстрі обтяжень ЛФ ДП «Інформаційний центр» МЮУ 17.01.2012 року за реєстраційним номером обтяження 12065303.

Зобов`язано уповноважену особу Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт на все майно, належне ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), який було накладено постановою державного виконавця Пустомитівського ВДВС Львівської області Гураль Л.П. від 23.07.2012 року в межах виконавчого провадження № 33616240 і яка була зареєстрована у реєстрі обтяжень ЛФ ДП «Інформаційний центр» МЮУ 12.09.2012 року за реєстраційним номером обтяження 12983649.

Ухвалу суду оскаржив Пустомитівський відділ ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, подавши апеляційну скаргу.

Не погоджується з ухвалою суду та вважає, що така прийнята з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що повернення виконавчого листа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника, стягувачем постанова про повернення виконавчого документа в строки передбачені Законом України «Про виконавче провадження» не оскаржувалися, а отже доводи заявника про те, що державний виконавець повертаючи виконавчі листи стягувачу безпідставно не зняв арешт з майна не заслуговують на увагу.

Звертає увагу на те, що боржник ОСОБА_1 звертаючись до державного виконавця про зняття арешту з майна не надала відповідних доказів, які б свідчили про наявність підстав для зняття арешту з майна, передбачених ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а тому дії державного виконавця відповідають положенням закону.

Просить скасувати ухвалу судута постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи заявник та інші заінтересовані особи в судове засідання на з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Колегія суддів ухвалила проводити розгляд справи у відсутності її учасників, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи скаргу про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що відсутнє виконавче провадження, в межах якого відбувається примусове стягнення. Суд першої інстанції визнав протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, порушене внаслідок неправомірної поведінки суб`єкта владних повноважень, право позивача суд захистив шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт зі всього нерухомого майна позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 07.10.2011 року Франківським районним судом м. Львова було винесено заочне рішення у справі №2-2343/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на підставі якого позов задоволено та стягнуто з солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість в сумі - 814544 грн. (вісімсот чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок чотири) грн. 12 коп., судовий збір у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. та кошти на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.05.2023 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони стягувача у справі № 2-2343/11.

Згідно відповіді Пустомитівського ВДВС у Львівському районі Львівської області від 22.02.2023 року № 8406, 29.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа у справі №2-2343/11 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий лист № 2-2343/11, виданий Франківським районним судом м. Львова 24.10.2011 року, до відділу не пред`являвся.

Відповідно до листа Франківського ВДВС м. Львова від 17.02.2023 року № 16113 проведеною перевіркою даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчий лист №2-2343/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь "УкрСиббанку" або правонаступника цього кредитора ПАТ "Дельта банк" заборгованість в розмірі 814 544,12 грн., судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрат на 120,00 грн. на примусовому виконанні у відділі не перебував та станом на 17.02.2023 р. на примусовому виконанні не перебуває.

Водночас в межах виконавчих проваджень №№33616240, 30194199, розпочатих на виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 07.10.2011 року у справі №2-2343/11, постановами державного виконавця Франківського ВДВС Федоришин І.В. та державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області Гураль Л.П. на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 накладено арешт. Попри повернення виконавчих документів стягувачу органами ДВС накладений на майно ОСОБА_1 . арешт не скасовано і такий діє до цього часу попри те, що виконавчі документи, як з`ясовано, повторно до виконання не пред`являлися.

За змістом статті 1, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтями 447, 448 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент накладення арешту на майно), виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Приписи ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначають, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження у т.ч. вчиняються дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з п 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Пустомитівського відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не скасований арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області Гураль Л.П. від 23.07.2012 року та постановою державного виконавця Франківського ВДВС м. Львова Федоришин І.В. від 12.12.2011 року, а також остання не виключена з реєстру обтяжень ЛФ ДП «Інформаційний центр» МЮУ за реєстраційним номером обтяження 12065303.

У постанові Верховного Суду від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17 визначено, що незняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Згідно положень статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, встановивши, що 29.12.2012 року повернуто виконавчий документ щодо ОСОБА_1 у справі № 2-2343/11 та відсутності повторного пред`явлення до виконання такого виконавчого листа на протязі понад десяти років і відсутності будь-яких даних про поновлення строку на пред`явлення до виконання цього виконавчого документу, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту та те, що бездіяльність виконавчої служби щодо не зняття арешту з майна боржника є невиправданим втручанням у право ОСОБА_1 на мирне володіння майном, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності посадових осіб Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо невирішення питання про зняття арешту з майна ОСОБА_1 та скасування арешту на все нерухоме майно, який було накладено постановою державного виконавця Пустомитівського ВДВС Львівської області Гураль Л.П. від 23.07.2012 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Пустомитівського відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 26.08.2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.