22.07.2024 Єдиний унікальний номер 205/2652/24
Провадження № 2-ві/205/12/24
У Х В А Л А

22 липня 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря судового засідання Мошинець Ю.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Терещенко Т. П. по цивільній справі № 205/2652/24,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Терещенко Т.П. знаходиться цивільна справа № 205/2652/24 за позовом ОСОБА_2 до АТ «Універсал банк», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, поручитель за споживчим кредитом ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, пені та відшкодування моральної шкоди.

15.07.2024 року третя особа ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відвід судді Терещенко Т. П. В обґрунтування заяви посилається на те, що суддя Терещенко Т.П. не може брати участь у розгляді цивільної справи № 205/2652/24 та підлягає відводу за обставин, які неоднозначно свідчать про упередженість та необ`єктивність судді. В ухвалі Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2024про передачу цивільної справи № 205/2652/24 до Оболонського районного суду м. Києва, яка скасована постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.06.24, суддя Терещенко Т.П. стверджує, що має місце порушення позивачем приписів ст. 28 ЦПК в зв`язку, зокрема, з належністю місця прописки позивача до іншого району м. Дніпропетровська, на підставі чого робить висновку про порушення правил підсудності розгляду цивільної справи. В постанові Дніпровського апеляційного суду від 13.06.2024, в якості підстави для скасування ухвали судді Терещенко Т.П. йдеться посилання на висновок Верховного Суду у постанові від 01 травня 2024 року у справі № 297/2195/22,щодо правильності визначення підсудності розгляду справи за місцем проживання позивача в аналогічних правовідносинах, тобто судом апеляційної інстанції встановлений факт порушення суддею Терещенко Т.П. приписів ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої, порушення суддею висновків Верховного Суду, обов`язкових для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Отже, з боку суду у дійсній цивільній справі має місце як безпідставне затягування строків розгляду цивільної справи у спрощеному провадженні, з одного боку, так повна бездіяльність щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду цивільної справи по суті, що неоднозначно свідчить про упередженість та необ`єктивність суду при розгляді справи. В резолютивній частині заяви просить суд відвести суддю Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П. від розгляду справи № 205/2447/24 за позовом ОСОБА_2 до АТ «Універсал банк» про стягнення грошових коштів, пені та відшкодування моральної шкоди.

Питання про відвід (самовідвід) судді, відповідно до ч.ч.1,2 ст.40 ЦПК України, може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У відповідності до ч.3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч.ч.7,8 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Ухвалою суду від 16 липня 2024 року визнано заяву ОСОБА_3 про відвід судді Терещенко Т.П. необґрунтованою, заяву передано до канцелярії Ленінського районного суду м. Дніпропетровська на автоматизований розподіл для визначення в порядку, передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК України, судді, який вирішуватиме питання про відвід.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2024 року визначено суддю Костромітіну О.О. для розгляду справи: Заяви про відвід судді Терещенко Т.П.

Суд, відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, вирішив питання про відвід судді Терещенко Т.П. без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Обставинами, на які посилається ОСОБА_1 в обґрунтування відводу судді Терещенко Т.П. є наявні обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, через порушення суддею Терещенко Т.П. приписів ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої, порушення суддею висновків Верховного Суду, обов`язкових для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; (далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Таким чином, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Зі змісту ст. 6 Конвенції неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 48 даного Закону встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

У справі «Преда і Дардарі проти Італії» Суд вказав, що метою норми ст. 17 Конвенції є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція. У разі ж незгоди з винесеним по справі рішенням чи ухвалою, сторона по справі не позбавлена можливості оскаржити постановлене по справі рішення чи ухвалу у порядку і строки, визначені чинним процесуальним законом.

Відповідно до Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантується Конституцією і законами України, а суддя при здійсненні правосуддя незалежний і підпорядковується лише закону.

Таким чином, в руслі суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами.

Таким чином, на думку суду, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення - зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, за окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про недоведеність підстав для відводу судді Терещенко Т.П. у цивільній справі № 205/2652/24 за позовом ОСОБА_2 до АТ «Універсал банк», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, поручитель за споживчим кредитом ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, пені та відшкодування моральної шкоди.

Суд зауважує, що лише незгода ОСОБА_1 з прийнятим судом процесуальним рішенням, стала підставою для заявленого відводу судді, відповідно доказів упередженості судді Терещенко Т.П. відносно третьої особи - поручителя за споживчим кредитом ОСОБА_4 в даній цивільній справі не встановлено.

Оцінку діям головуючого на предмет дотримання норм процесуального права під час розгляду конкретної справи може робити лише суд апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду, а у разі їх підтвердження це є самостійною та достатньою підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.06.24 апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволено, скасовано ухвала судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П. від 11.03.2024 про передачу цивільної справи № 205/2652/24 до Оболонського районного суду м. Києва, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість ухвали судді Терещенко Т.П. були предметом розгляду в апеляційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, яким скористався позивач ОСОБА_2 .

В резолютивній частині заяви про відвід судді Терещенко заявник ОСОБА_1 просить відвести суддю Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П. від розгляду справи № 205/2447/24. Проте в провадженні цієї судді знаходиться цивільна справа № 205/2652/24 за позовом ОСОБА_2 до АТ «Універсал банк», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, поручитель за споживчим кредитом ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, пені та відшкодування моральної шкоди, а не справа №205/2447/24.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П. у справі № 205/2652/24.

Керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П. по цивільній справі № 205/2652/24 за позовом ОСОБА_2 до АТ «Універсал банк», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, поручитель за споживчим кредитом ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, пені та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О.Костромітіна

.