ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1272/22 Номер провадження 22-ц/814/2441/24Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2024 року, постановлену суддею Стрюк Л.І., повний текст ухвали складений - дата не вказана

за заявою арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича про заміну стягувача у виконавчих провадженнях, зміну порядку виконання судового рішення, передачу справи за підсудністю

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2024 арбітражний керуючий Кошовський С.В. звернувся до суду заявою, в якій просив замінити стягувана у виконавчих провадженнях НОМЕР_1 від 19.02.2024, НОМЕР_2 від 16.02.2024 з примусового виконання виконавчих листів №545/1272/22 від 13.02.2024, виданих Полтавським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі, відповідно, 15 000,00 доларів США та 34 747,16 грн., які перебувають на виконанні в Полтавському ВДВС у Полтавському районі Полтавської області СМУ Міністерства юстиції (державний виконавець Римар В.В.), на арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича; змінити порядок виконання судового рішення у справі №545/1272/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 15 000,00 доларів США та 34 747,16 грн. в рамках виконавчих проваджень НОМЕР_1 від 19.02.2024, НОМЕР_2 від 16.02.2024, на наступний: фактично стягнуті кошти перераховувати на спеціальний рахунок, відкритий арбітражним керуючим Кошовським С.В.; передати справу №545/1272/22 за підсудністю до Господарського суду Харківської області для подальшого розгляду в межах справи №922/4587/13 про банкрутство ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 15 000,00 доларів США та 34747,16 грн. Видано виконавчі листи та пред`явлено до виконання. Постановою Господарського суду Харківської області від 10.12.2013 ОСОБА_1 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, а тому єдиною особою, яка має повноваження щодо майна банкрута ОСОБА_1 , є керуючий реалізацією у справі про його банкрутство арбітражний керуючий Кошовський С.В.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2024 року у задоволенні заяви арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича про заміну стягувача у виконавчих провадженнях, зміну порядку виконання судового рішення, передачу справи за підсудністю - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заява задоволенню не підлягає, оскільки передача цивільної справи за підвідомчістю до суду іншої юрисдикції чинним ЦПК України не передбачена. Окрім того, усі питання, пов`язані з майновими вимогами, вирішуються в порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства.

В апеляційній скарзі арбітражний керуючий Кошовський С.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву керуючого реалізацією про заміну сторони виконавчого провадження та передачу справи за підсудністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції взагалі не досліджено обставини, викладені у заяві, не розглянуто наведені заявником аргументи та доводи та, відповідно, не наведено висновків щодо перших двох вимог. У заяві керуючого реалізацією детально викладено аргументацію щодо необхідності передачі справи за підсудністю до Господарського суду Харківської області в межах справи про банкрутство ОСОБА_1 , оскільки предмет спору явно та безпосередньо стосується його майна - грошових коштів, які було стягнуто як дебіторську заборгованість на його користь, які мають бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів (а не використані ним на власний розсуд). Наведено судову практику, з посиланням на відповідні постанови Верховного Суду, якими неодноразово було викладено однозначну правову позицію із зазначеного питання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки про виклик до суду у цивільній справі на офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.2 а.с. 129-133) та поштовим зв`язком (т.2 а.с. 134), які які були доставлені до електронних кабінетів та поштою. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 16.05.2024 (про призначення справи до апеляційного розгляду) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Заяв та клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи встановлено, що у травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, переданих як аванс.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20.10.2022 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023 рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20.10.2022 - скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з інших підстав.

Постановою Верховного Суду від 17.01.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20.10.2022 та постанову Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023 - скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 15 000,00 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 34 747,16 грн. на відшкодування судових витрат (т. 2 а.с. 86-89).

13.02.2024 ОСОБА_1 видано 2 виконавчих листи на виконання постанови Верховного Суду.

Згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що 16.02.2024 відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 та 19.02.2024 - виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання рішення суду у справі 545/1272/22.

02.04.2024 до Полтавського районного суду Полтавської області надійшла заява арбітражного керуючого Кошовського С.В. про заміну сторони виконавчого провадження, зміну порядку виконання судового рішення та передачу справи за підсудністю (т.2 а.с. 98-99).

Відмовляючи у задоволенні заяви арбітражного керуючого Кошовського С.В., суд першої інстанції зазначив, що передача цивільної справи за підвідомчістю до суду іншої юрисдикції чинним ЦПК України не передбачена. Окрім того, усі питання, пов`язані з майновими вимогами вирішуються в порядку передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Встановлено, що у провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа №922/4587/13 за заявою Mramor LLP, Wales про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Постановою Господарського суду Харківської області від 10.12.2013 фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора (т.2 а.с. 100-102).

На даний час ліквідаційна процедура не завершена.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 КУПБ ліквідатор, зокрема: виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, формує ліквідаційну масу, заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у справі №545/1272/22 не відбулося процесуального правонаступництва позивача ОСОБА_1 на арбітражного керуючого Кошовського С.В., який визначений ліквідатором у справі №922/4587/13 про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_1 до 21.10.2019 року здійснювалось відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції закону від 22.12.2011 року № 4212-VI з особливостями, що визначені у статтях 90 - 92 цього Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», боржник - юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов`язаннями, які виникли у фізичної особи у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов`язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до положень п. 1 ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

З 21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства.

Починаючи з 21.10.2019 провадження у справі про банкрутство Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 здійснюється відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з п. 2, 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Тому, заява арбітражного керуючого Кошовського С.В. про заміну сторони виконавчого провадження, зміну порядку виконання судового рішення у справі №545/1272/22 не підлягає задоволенню, оскільки всі питання, пов`язані з майновими вимогами, вирішуються в порядку передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства.

Щодо заяви арбітражного керуючого Кошовського С.В. про передачу справи за підсудністю, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Водночас, відповідно до п. 8 ч. 1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

У 2019 році в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 квітня 2019 року.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу, подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у Постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 922/928/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 903/69/18 зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Така ж правова позиція зазначена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 908/4057/14, від 11 липня 2018 року у справі № 922/3040/17, від 29 листопада 2019 у справах № 908/130/15-г, № 923/1194/17, від 05 лютого 2020 у справі № 921/557/15-г.

Законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке врегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Дана позиція також викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц.

Згідно частини третьої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, передаються матеріали справи, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом у травні 2022 року, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство. При цьому, справа розглянута по суті позовних вимог, з постановленням рішення Верховним Судом 17.01.2024. Тому підстави для передачі справи для розгляду до Господарського суду Харківської області відсутні.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що за змістом боргової розписки ОСОБА_2 (як фізична особа) зайняв у ОСОБА_1 (як фізичної особи) 15 тисяч доларів США для вирішення питання по приватизації підприємства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які отримав 10.08.2021 року, у чому і розписався ОСОБА_2 , із зазначенням адреси: АДРЕСА_2 (а.с. 5), отже, у даному випадку вбачається, що договір позики укладено між фізичними особами.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, змінити мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції, виклавши її в редакції цієї постанови. В іншій частині ухвала суду залишається без змін.

Керуючись ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п. 2, 376 ч.1 п. 4, 381 -384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича - задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2024 року - змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов