Житомирський апеляційний суд
Справа №275/150/22 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В.
Категорія 62 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №275/150/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно, стягнення витрат на поховання

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2024 року

на додаткове рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2024 року, які постановленні під головуванням судді Миколайчука П.В.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з первісним позовом до ОСОБА_2 . Просив звернути стягнення на спадкове майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 , а саме, на житловий будинок із надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку за зазначеною адресою площею 0,0829 га з кадастровим номером №182095510:01:004:1439 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яке передано спадкоємцю ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 15 110 грн витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.1-3 т.1).

Первісний позов обґрунтовував тим, що 18 березня 2021 року між ним, як адвокатом, та ОСОБА_3 був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до укладеного договору він, як адвокат, мав здійснити виконання правової роботи, представництва інтересів ОСОБА_3 щодо оформлення права власності на нерухоме майно після смерті ОСОБА_4 , а саме: виготовлення технічної документації на ОСОБА_3 , надання відповідних запитів, консультацій, звернень до органів державної влади, нотаріату та місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання, які здійснювали виготовлення технічної документації, отримання правовстановлюючих документів щодо. Усі зазначені дії здійснювалися за його власний рахунок. Відповідно до п.3.2 договору було визначено йому, як адвокату, гонорар у розмірі 350 000 грн, що відповідає вимогам закону. Відповідно до укладеного договору ним виконано усі вимоги договору, а саме: оформлено право власності на ім`я ОСОБА_3 на житловий будинок із надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок із надвірними будівлями. За надані послуги ОСОБА_3 розрахунок відповідно до укладеного договору не провів, тобто не виплатив гонорар за надану правову допомогу. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Він провів поховання ОСОБА_3 , оскільки родичі, які є його спадкоємцями, відмовилися здійснити поховання, на що витратив 15 110 грн. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно. До спадкової маси увійшли житловий будинок із надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка за зазначеною адресою площею 0,0829 га з кадастровим номером 182095510:01:004:1439 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Спадкоємцем померлого ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 . Він 09 лютого 2022 року направив спадкоємцю ОСОБА_2 вимогу щодо сплати кредиторської заборгованості спадкодавця ОСОБА_3 , яка не задоволена.

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з зустрічним позовом. Із урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила визнати недійсним договір про надання правової допомоги від 18 березня 2021 року №25, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; застосувати наслідки недійсності правочину шляхом визнання відсутнім права ОСОБА_1 на виплату гонорару (оплату послуг) та компенсації затрат за договором про надання правової допомоги від 18 березня 2021 року №25, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та визнати відсутнім обов`язок ОСОБА_2 , як спадкоємця ОСОБА_3 , щодо сплати гонорару (оплати послуг) та компенсації затрат на користь ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги від 18 березня 2021 року №25, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.55-63 т.1,127-128 т.2).

Зустрічний позов аргументований тим, що по-перше, законом визначено обов`язкову письмову форму оскаржуваного правочину. Зазначеній вимозі закону оспорюваний договір не відповідає, оскільки ОСОБА_3 договір не підписував та у відносини з ОСОБА_1 не вступав. Підпис, відображений в оспорюваному договорі, як ніби підпис самого ОСОБА_3 , належить не останньому, а іншій невстановленій особі, що буде доводиться, у тому числі, шляхом призначення відповідних судових експертиз. По-друге, померлий ОСОБА_3 , який є стороною нібито укладеного оспорюваного договору, є інвалідом 2-ої групи з дитинства безстроково. Відповідно до висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом 2-ої групи внаслідок психічного розладу від 15 січня 2021 року №6 ОСОБА_3 мав обмеження щодо самообслуговування, здатності до самостійного пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки. Хворий ОСОБА_3 потребував постійного стороннього догляду. Зазначені обмеження мали місце у померлого з дитинства внаслідок сталого хронічного психічного розладу. ОСОБА_3 перебував на обліку у психіатра. Відтак, на момент нібито укладення оспорюваного договору ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг нести за них відповідальності, у тому числі цивільно-правової (приймаючи до уваги той факт, що договір про надання правової допомоги від 18 березня 2021 року №25 ОСОБА_3 не підписував). Також договір містить складні і значні за обсягом умови, які навряд чи могли бути зрозумілими ОСОБА_3 , який не володів спеціальними знаннями у сфері права та взагалі не міг адекватно сприймати об`єктивну реальність. Невстановлений підпис, який нібито належить ОСОБА_3 , а насправді виконаний іншою невідомою особою, міститься лише на останній сторінці оспорюваного договору, що також може свідчити про не ознайомлення клієнта зі змістом та умовами всього змісту договору, у тому числі з порядком оплати, що допускає будь-який зміст умов договору на сторінках, які не підписані сторонами. Крім того, в провадженні Брусилівського районного суду Житомирської області перебувала справа №275/175/21 за заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатним. У рамках вказаної справи представництво здійснював відповідач за зустрічним позовом. Відтак, відповідачу за зустрічним позовом достеменно було відомо про всі медичні діагнози ОСОБА_3 , з яких ОСОБА_1 міг зробити однозначний висновок про те, що ОСОБА_3 не усвідомлює значення своїх дій та не може нести за них відповідальності, в тому числі цивільно-правової. Про вказану обставину свідчить факт участі ОСОБА_1 у процесуальному розгляді питання відносно недієздатності ОСОБА_3 , що зумовлює його, як адвоката, обізнаність про документи, що містяться у матеріалах справи про визнання ОСОБА_3 недієздатним. Факт виготовлення ОСОБА_1 оспорюваного договору про надання правової допомоги від 18 березня 2021 року №25, адже термін «укладення» неможливо застосувати, не відповідав принципам справедливості та добросовісності, а переслідував іншу мету. По-третє, при встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Проте, сума гонорару, яка вказана у пункті 3.2 договору, не враховує фінансовий стан ОСОБА_3 . Так, ОСОБА_3 не мав жодних доходів, місця роботи або будь-яких інших фінансових джерел. Навпаки ОСОБА_3 сам потребував фінансової допомоги. Він не мав у власності майна, яке б дозволяло погодити гонорар у сумі подібній триста п`ятдесяти тисячам грн. Розмір гонорару співвідноситься з вартістю самого майна, набуття якого було б результатом надання правової допомоги, що є явно невигідним для ОСОБА_3 . Отже, не дотримано й критерію розумності в оспорюваному договорі. Усвідомлюючи відсутність будь-якого доходу або ж бодай теоретичної можливості заробити такі кошти, ОСОБА_3 не міг усвідомлено підписати вказані умови договору.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 червня 2022 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.92-93 т.1).

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2024 року первісний позовом задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на поховання ОСОБА_3 в сумі 6 110 грн. У задоволенні решти вимог первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено у повному обсязі. Вирішено питання судового збору.

Додатковим рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000 грн, а в іншій частині заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу залишено без задоволення.

Не погодившись із рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2024 року та з додатковим рішенням цього ж суду від 18 квітня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказані рішення. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення від 01 квітня 2024 року в частині відмови йому в зверненні стягнення на спадкове майно скасувати та постановити в цій частині нове, яким звернути стягнення на спадкове майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 , а саме: на житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 та на земельну ділянку з кадастровим номером 182095510:01:004:1439, що передано спадкоємцю ОСОБА_2 . Також просить додаткове рішення від 18 квітня 2024 року скасувати в частині стягнення з нього судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн та ухвалити нове, яким ОСОБА_2 у задоволенні заяви про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд всупереч вимогам закону визнав належно завірену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяною Миколаївною копію договору від 18 березня 2021 року №25 «Про надання правової допомоги» недопустимим та недостовірним доказом. Нотаріальна дія ніким не скасована, не спростована та не визнана недійсною. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій та ст.38 Закону України «Про нотаріат» засвідчення нотаріусом копії можливе лише в тому випадку, якщо нотаріус особисто перевірив оригінал документа, його дійсність, правильність оформлення, наявність усіх необхідних реквізитів, порівняв його з копією. Якщо документ прошитий, то нотаріальна копія теж повинна бути прошита і скріплена печаткою та підписом нотаріуса. Наполягає на тому, що належно завірена нотаріусом копія договору від 18 березня 2021 року №25 є належним, допустимим та достовірним доказом у справі. Суд не звернув увагу та не з`ясував у ОСОБА_2 і її представників ту обставину, де знаходиться другий примірник договору і чому вона його не надає суду. Він ніколи не повідомляв суд, що спірний договір втрачений. Він повідомляв суд про те, що його сім`я виїжджала в зв`язку з воєнним станом та він шукає договір, якщо знайде надасть його суду. Відповідно до п.3.2 договору визначена сума гонорару в розмірі 350 000 грн, що відповідає вимогам закону. Про те, які дії він вчиняв та які документи отримував він завжди ставив до відома свого довірителя та ОСОБА_2 , адже про існування вказаного договору останній достовірно було відомо. У будь який час довіритель та ОСОБА_2 могли достроково розірвати з ним договір. При укладенні договору ОСОБА_3 був при ясній пам`яті, розумів та усвідомлював значення своїх дій і міг керувати ними. Договір укладений при повному розумінні сторонами його предмету та умов. Договір відповідав дійсним намірам сторін і не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину, укладався у відповідності зі справжньою волею, без застосування фізичного чи психічного тиску і на вигідних для сторін умовах, а не був результатом впливу тяжких обставин. Договором визначені всі істотні умови, про що свідчать особисті підписи його та ОСОБА_3 , а також відтиск його печатки. Вони з ОСОБА_3 домовилися і не мали жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов договору. Він залишив ОСОБА_3 два примірники договору і повідомив, що через два дні забере їх. Через два дні він прийшов до будинку, де проживав ОСОБА_3 , ОСОБА_2 повернула йому договори і провела його на вулицю. Він запитав, чи підписав ОСОБА_3 договори, на що остання відповіла, що так. За життя ОСОБА_3 не був визнаний судом недієздатною особою. Вказану обставину підтвердили свідки під час судового засідання в суді першої інстанції. Суд дійшов помилкового висновку, що кожен аркуш оспорюваного договору про надання правової допомоги повинен бути підписаний сторонами. ОСОБА_2 та її представники не заявляли клопотання про призначення в справі судової почеркознавчої експертизи. Ніяких належних та допустимих доказів на підтвердження зустрічного позову суду не надано.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Стахов А.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 01 квітня 2024 року та додаткове рішення суду першої інстанції від 18 квітня 2014 року - без змін.

При цьому посилається на те, що копія документа, посвідчення якого здійснювалося приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., не містила засвідчення справжності підписів його сторін, а відтак нотаріус була позбавлений можливості здійснити таку дію, як засвідчення вірності копії документа. Здійснивши таку дію нотаріус порушила визначений законом Порядок, що робить такий доказ недопустимим. Поданий для вчинення нотаріальної дії документ не був прошитий. Подана до матеріалів справи копія вказаного договору не була прошита, не містила слідів прошивання оригіналу такого документа всупереч вимогам ст.47 Закону України «Про нотаріат». Такі вимоги для подання документів для вчинення нотаріальної дії зумовлені тим, що в іншому випадку може мати місце підміна сторінок. Окрім того, з відповіді Міністерства юстиції України стало відомо, що з пояснень нотаріуса вбачається, що вказана нотаріальна дія нею не вчинялася. На підтвердження нотаріусом надано копії сторінок реєстру для реєстрації нотаріальних дій. За реєстровим №1857 вчинено іншу нотаріальну дію щодо інших осіб. Існування договору №25 про надання правової допомоги, у якому була б визначена вартість гонорару 350 000 грн та предметом якого було б оформлення спадщини, відповідачем за первісним позовом заперечувалося. Посилання скаржника на не призначення почеркознавчої експертизи за умови відсутності оригіналу оспорюваного договору виходять за межі добросовісності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, - рішення суду першої інстанції від 01 квітня 2024 року в частині відмови у зверненні стягнення на житловий будинок із господарськими будівлями та земельну ділянку з відповідним кадастровим номером скасувати і ухвалити в цій частині нове, яким позовну вимогу про звернення стягнення на спадкове майно, яке передано спадкодавцю ОСОБА_2 , задовольнити у повному обсязі. Також просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції від 18 квітня 2024 року в задоволеній частині та постановити нове, яким ОСОБА_2 відмовити у стягненні будь-яких витрат на професійну правничу допомогу.

Представники ОСОБА_2 адвокати Стахов А.О. та Горлов Є.С. просять у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а основне рішення суду першої інстанції від 01 квітня 2024 року та додаткове рішення суду першої інстанції від 18 квітня 2024 року в оскаржених частинах - залишити без змін. До закінчення судових дебатів адвокат Стахов А.О. надав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, до яких додані докази їх надіслання ОСОБА_1 . Одночасно просить вирішити питання витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

Виходячи із засади диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 01 квітня 2024 року в частині позовної вимоги про стягнення витрат на поховання, оскільки в цій частині основне рішення не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на спадкове майно та додаткового рішення цього ж суду від 18 квітня 2024 року відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини першої ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно з ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (частина третя ст.639 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За нормами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Пунктом 4 частини першої ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що договір про надання правничої допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем за первісним позовом стверджується, що 18 березня 2021 року між адвокатом Невмержицьким Миколою Степановичем та ОСОБА_3 підписаний (укладений) договір про надання правової допомоги №25, за умовами якого ОСОБА_3 доручив адвокату Невмержицькому М.С. ознайомитися з наданими документами для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок із надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 (колишня 1-го Травня) і оформлення документів на приватизацію землі біля вказаного вище будинку, а протилежна сторона зобов`язалася виплатити адвокату гонорар за надання такої правової допомоги. За надання правничої (правової) допомоги клієнт зобов`язався виплати адвокату гонорар в розмірі 350 (триста п`ятдесят тисяч) гривень до кінця вересня 2021 року. Оплата гонорару проводиться в готівковій формі та клієнт зобов`язався не пред`являти з цього приводу до адвоката жодних претензій, як майнового, так і немайнового характеру (а.с.6-9 т.1, а.с.3-6 т.2).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 липня 2021 року спадкоємцем спадкового майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , є ОСОБА_3 (а.с.14 т.1).

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 виготовлений на ім`я ОСОБА_3 (а.с.11-13 т.1).

Згідно з договором від 08 серпня 2021 року №2340 адвокатом Невмержицьким М.С. від імені ОСОБА_3 було здійснено замовлення на виконання комплексу робіт по розробці технічної документації на земельну ділянку (а.с.163 т.1).

Згідно з витягів із Державного земельного кадастру від 18 серпня 2021 року №ВН-021 та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 жовтня 2021 року номер №279933159 власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1439, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 (а.с.15-16 т.1).

Згідно з витягом із рішення 13 сесії Брусилівської селищної ради 8 скликання від 24 вересня 2021 року №622 ОСОБА_3 затверджено технічну документацію із землеустрою і передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :01:004:1439, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24 т.1).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 02 листопада 2021 року серія НОМЕР_1 (а.с.18,74,88 т.1).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.20,75 т.1).

Із матеріалів спадкової справи №183/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 30 листопада 2021 року подала заяву про прийняття спадщини після його смерті (а.с.145-149 т.1). Інші спадкоємці відсутні.

Листом від 09 лютого 2022 року ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Отрищенка О.І. про необхідність задовольнити його вимоги, як кредитора, до 08 березня 2022 року (а.с.21 т.1).

Згідно з довідок, виписок та висновків медичних установ ОСОБА_3 був особою з інвалідністю з дитинства, якому була встановлена 2-а група інвалідності безстроково та мав психічні розлади, періодично проходив лікування (а.с.65-71 т.1).

Відповідно до виписних епікризів із медичної картки стаціонарного хворого №2522 та №5244 щодо ОСОБА_3 , наданих КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 04 жовтня 2022 року №3242, ОСОБА_3 страждав хворобами, що пов`язані з психічними розладами: виражена деменція внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу (постменінгіального, посттравматичного) з епінападами в анамнезі; органічне ураження ЦНС (травма і менінгіт) із змінами особистості за органічним типом (а.с.212-223 т.1). Згідно з медичної карти стаціонарного хворого №5244 КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради ОСОБА_3 звертався за медичною допомогою з низкою захворювань (а.с.96 т.2).

Згідно з розпискою від березня 2021 року та ордером серії ЖТ №085779 від 18 березня 2021 року адвокат Невмержицький М.С. представляв інтереси ОСОБА_3 в суді під час розгляду справи №275/175/21 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над ним опіки і призначення опікуна (а.с.72-73 т.1). Коростишівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) листом від 02 вересня 2022 року №430/25.5-22 надав копію ордера серії ЖТ №085779 від 18 березня 2021 року, за яким ОСОБА_1 . представляв інтереси ОСОБА_3 в суді під час розгляду справи №275/175/21, та витяг з договору №25 про надання правової допомоги від 18 березня 2021 року (а.с.185-186 т.1).

Прослідковується, що тексти договорів від 18 березня 2021 року №25 про надання правової допомоги, який доданий ОСОБА_1 до його позовної заяви (а.с.6-9 т.1) і копія цього договору, яка міститься на аркушах 3-6 тому 2 справи, не співпадають із тією копією договору, який надісланий Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), що використовувався у справі №275/175/21 про визнання фізичної особи ( ОСОБА_3 ) недієздатною, встановлення над ним опіки і призначення опікуна (а.с.186 т.1), хоча договори від однієї дати (18 березня 2021 року), під одним номером (№25), між тими ж сторонами, але їх тексти різняться, тобто умови договору про надання правової допомоги є відмінними.

Окрім того, із відповіді Міністерства юстиції України від 31 грудня 2022 року №125158/Ш-29329/37.1 слідує, що приватним нотаріусом Бондар Т.М. не вчинялася нотаріальна дія щодо засвідчення копії оспорюваного договору, а за реєстровим номером 1857 вчинена інша нотаріальна дія (а.с.60 т.2).

Сторонами під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не наданий оригінал договору від 18 березня 2021 року №25 «Про надання правової допомоги», копія якого додана ОСОБА_1 до первісного позову та щодо невиконання умов якого позивач за первісним позовом звернувся до суду за захистом, вірність копії договору оригіналу в нотаріальному порядку не засвічувалася.

Також із копії договору про надання правової допомоги від 18 березня 2021 року №25, долученого ОСОБА_1 до первісної позовної заяви, вбачається, що цифрове вираження суми гонорару відмінне від записаного прописом, так як цифрами вказано «350», а прописом «триста п`ятдесят тисяч» гривень (а.с.5 т.2).

Гонорар є істотною умовою договору про правничу допомогу, без погодження якої договір не може вважатися укладеним, а тому для обґрунтованого висновку про існування у спадкоємця ОСОБА_3 зобов`язання на суму 350 000 грн за договором від 18 березня 2021 року №25 ОСОБА_1 належить довести погодження з ОСОБА_3 такої істотної умови договору, як розмір гонорару адвоката Невмержицького М.С.

Ураховуючи заперечення сторони відповідача за первісним позовом щодо укладення (підписання) договору про надання правової допомоги ОСОБА_3 18 березня 2021 року з сумою гонорару 350 000 грн, єдиним належним, достовірним та допустимим доказом існування між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договірних правовідносин з сумою гонорару в 350 000 гривень має слугувати саме оригінал договору з підписами сторін, але ОСОБА_1 вказаний договір до суду першої та апеляційної інстанцій не надав, а доказування ґрунтуватися на припущеннях не може. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів звертає увагу також на той факт, що вірність копії договору від 18 березня 2021 року №25, яка міститься на аркушах 3-6 т.2 матеріалів справи, у нотаріальному порядку не засвідчувалася, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом укладення правочину на умовах, на яких наполягає позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , оскільки, як вже зазначалося вище, з відповіді Міністерства юстиції України на відповідну скаргу прослідковується, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. нотаріальної дії не вчиняла. Доводи апеляційної скарги вказаних обставин не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що за відсутності оригіналу договору від 18 березня 2021 року №25 про надання правової допомоги та інформації про зміст істотних умов договору, до яких відноситься розмір гонорару, беззаперечних доказів погодження сторонами умов оспорюваного договору, його підписання та укладення спадкодавцем, відсутні підстави для висновку про існування у спадкоємця ОСОБА_3 ОСОБА_2 зобов`язань у зв`язку з несплатою гонорару ОСОБА_1 , оскільки не надано належних та допустимих доказів, як укладення (підписання) договору на вказаних ОСОБА_1 умовах, так і наявності заборгованості за спадкодавцем ОСОБА_3 , саме на суму 350 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що засвідчена нотаріусом копія договору від 18 березня 2021 року №25 про надання правової допомоги є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, оскільки нотаріальна дія ніким не скасована, не спростована та не визнана недійсною, безпідставні, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, відповіддю Міністерства юстиції України на відповідну скаргу, із якої вбачається, що нотаріус не вчиняв вказану нотаріальну дію та в реєстрі за реєстровим №1857 вчинено іншу нотаріальну дію.

Суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимоги первісного позову про звернення стягнення на спадкове майно.

Стосовно не проведення почеркознавчої експертизи щодо автентичності підпису ОСОБА_3 на договорі від 18 березня 2021 року №25 про надання правової допомоги, то колегія суддів звертає увагу на положення вимог закону, а саме: для проведення відповідної експертизи обов`язковим є надання на дослідження експертам оригіналу такого договору, що передбачено Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року №1950/5). Оригінал договору від 18 березня 2021 року про надання правової допомоги у матеріалах справи відсутній.

Решта доводів апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 01 квітня 2024 року фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції. При цьому докази та обставини, на які йде посилання у апеляційній скарзі, були предметом розгляду та оцінки суду першої інстанції. При оцінці доказів та встановлені обставин у справі норми матеріального і процесуального права судом першої інстанції не порушені.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення від 01 квітня 2024 року в оскарженій частині, тобто в частині відмови у зверненні стягнення на спадкове майно, з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, то відповідно до положень ст.375 ЦПК України таке рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає в оскарженій частині без змін.

За положеннями частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин першої та другої ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої ст.137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята ст.137 ЦПК України).

При цьому, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Це означає, що у разі настання визначених умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (подібні за змістом висновки, викладено також у додатковій постанові Верховного Суду від 13 лютого 2024 року в справі №910/12155/22).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Суд із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року в справі №922/445/19, від 01 серпня 2019 року в справі №915/237/18, від 24 жовтня 2019 року в справі №905/1795/18, від 17 вересня 2020 року в справі №904/3583/19).

До суду першої інстанції 08 квітня 2024 року надійшла заява відповідача ОСОБА_2 за первісним позовом про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 119 000 грн.

На підтвердження понесених ОСОБА_2 витрат на правничу (правову) допомогу, надано: договір від 14 червня 2022 року про надання правової допомоги №1406/22-1, укладений між адвокатом Горловою М. В та ОСОБА_2 ; акт наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 02 квітня 2024 року, згідно з яким адвокатом Горловою М.В. надано послуг у межах даної справи на суму 49 000 грн; договір про надання правової допомоги від 11 жовтня 2022 року №9, укладений між адвокатом Горловим Є.С. та ОСОБА_2 ; розрахунок та детальний опис робіт (наданих послуг), акт наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 02 квітня 2024 року, відповідно до яких адвокатом Горловим Є.С. надано правничі послуги в даній справі на суму 70 000 грн; рахунок №11 від 01 березня 2023 року, акт надання послуг №180 (а.с.110-121 т.3).

Ураховуючи особливості предмета спору, складність справи та її значення для сторін, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у детальному описі наданих послуг, ОСОБА_2 , виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом і складністю справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25 000 грн є співмірним та відповідає наданому адвокатами у цій справі обсягу послуг.

Отже, суд апеляційної інстанції також залишає додаткове рішення суду першої інстанції від 18 квітня 2024 року без змін, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

До судових дебатів у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Стахов А.О. заявив клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17 000 грн, наданих в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 11 вересня 2023 року №1109 адвокат Стахов А.О. та клієнт ОСОБА_2 уклали договір про те, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе повноваження в частині представництва інтересів клієнта у справі №275/150/22 в судах всіх інстанцій. Оплата вноситься у розмірі та в порядку, згідно з розрахунком та детальним описом робіт, який узгоджується сторонами в ході виконання договору.

Із розрахунку та детального опису робіт (наданих послуг), акта наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 02 вересня 2024 року вбачається, що адвокат Стахов А.О. та ОСОБА_2 погодили наступний перелік послуг та їх вартість за договором про надання правничої допомоги: 06 червня 2024 року вивчення апеляційної скарги та доданих до неї документів (1 година) 2 000 грн; 07-10 червня 2024 року написання та подання відзиву на апеляційну скаргу (3 години) 9 000 грн; 04 вересня 2024 року представництво інтересів на судовому засіданні (1 година) 3 000 грн; якщо буде відкладено представництво інтересів на судовому засіданні (1 година) 3 000 грн, усього - 17 000 грн.

ОСОБА_1 у жодний спосіб не клопотав про зменшення суми витрат на правничу допомогу, яка підлягає розподілу між сторонами за суд апеляційної інстанції.

Водночас, із урахуванням того, що вивчення апеляційної скарги та написання відзиву на неї є нерозривно пов`язаним та охоплюється однією процесуальною дією поданням відзиву на апеляційну скаргу та у суді апеляційної інстанції справа розглянута за одне судове засідання, а тому ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції адвокатом Стаховим А.О. дійсно надана необхідна професійна правнича допомога на суму 12 000 грн (17 000 2 000 3 000). Отже, витрати на професійну правничу допомогу за суд апеляційної інстанції відшкодовуються в сумі 12 000 грн, а решта суми задоволеною бути не може.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2024 року в частині відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на нерухоме майно залишити без змін.

Додаткове рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 вересня 2024 року.

Головуюча Судді: