КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/573/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7658/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач: Слюсар Т.А.

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Білоуса Віталія Олеговича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року про повернення позовної заяви заявнику у складі судді Коренюк А.М.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та внесення змін до технічної документації й державного акту про право власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та внесення змін до технічної документації й державного акту про право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору та відсутністю повної поштової адреси відповідача, а саме індексу.

У подальшому, ухвалою того ж суду від 24 січня 2024 року позовну заяву визнано неподаною й повернуто позивачу з причин не усунення недоліків в повному обсязі.

В апеляційній скарзі адвокат Білоус В.О. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду.

В обґрунтування апеляційної скарги за змістом зазначено, що районним судом необґрунтовано залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 , оскільки він первинно до позову на оптичному носію та повторно на вимогу суду на усунення недоліків долучив копію посвідчення, яке підтверджує наявність пільг й відповідно звільнення від сплати судового збору.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У відповідності до вимог статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами - частина 13 статті 7 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до справи, ухвалою суду першої інстанції від 12 січня 2024 року подану по справі позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності її положенням ст.ст. 175, 177, п. 2 ч. 8 ст. 43 ЦПК України, зокрема: не надано платіжного документа про сплату судового збору, а також не зазначено повну поштову адресу відповідача (відсутній поштовий індекс).

Матеріали справи свідчать, що 24 січня 2024 року на електронну адресу суду першої інстанції представником позивача адвокатом Білоусом В.О. було направлено заяву про усунення недоліків, у якій зазначено про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та в якості додатку до якої було долучено копію посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 13 лютого 2019 року (категорія 2) на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 27-29).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки усунуто не в цілому, а саме не зазначено повну поштову адресу відповідача (відсутній поштовий індекс).

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи доведено, що позивач не повністю усунув недоліки позовної заяви, остільки до справи було долучено лише копію посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 13 лютого 2019 року (категорія 2) на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якого особа звільняється від сплати судового збору.

Вимоги ухвали суду в іншій частині не виконано, поштовий індекс місця реєстрації та проживання відповідача не зазначено.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про не повне усунення недоліків позову й його повернення.

Оскаржуючи ухвалу суду, адвокат Білоус В.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 зазначає, що недоліки зазначені в ухвалі суду від 12 січня 2024 року усунуто, копію посвідчення, яке звільняє позивача від сплати судового збору надано, а тому позов районним судом повернуто необґрунтовано.

Між тим, як убачається з апеляційної скарги представник позивача вказував лише про часткове усунення недоліків позовної заяви те, що на підтвердження усунення недоліків ним долучено копію документу на ім`я позивача, що судом першої інстанції було враховано під час винесення оскаржуваної ухвали.

Проте доводів та обґрунтувань незаконності ухвали районного суду від 24 січня 2024 року з підстав, що слугували поверненню позову - неповне усунення недоліків та не зазначення повної поштової адреси відповідача, тобто у невиконаній частині ухвали суду від 12 січня 2024 року, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Білоуса Віталія Олеговича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: