ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 січня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2123/22

Головуючий у першій інстанції - Бездідько В.М.

Апеляційне провадження № 22-з/4823/4/24

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Друга Лохвицька державна нотаріальна контора,

розглянувши заяву представника відповідача - адвоката Ткаченко Наталії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 липня 2023 року та додаткове рішення цього суду від 28 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку регресу за договором позики.

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь в порядку регресу грошові кошти в розмірі 40 000 грн.

Мотивуючи заявлені вимоги, зазначала, що вона та відповідач являються спадкоємцями померлого батька, ОСОБА_2 . За життя батько уклав договір позики з ОСОБА_3 та отримав від останнього грошові кошти в сумі 160 000 грн, що засвідчив підписаною власноруч розпискою. На день смерті ОСОБА_2 позику не повернув. Під час оформлення спадщини позивачка дізналася про наявність претензії позикодавця ОСОБА_3 щодо повернення позики, тому 30 липня 2022 року повернула ОСОБА_3 всю суму боргу, що останній засвідчив та передав їй оригінал розписки.

Указувала, що прийняла 3/4 частин спадщини, а відповідач - 1/4 частину, тому, враховуючи приписи ст. 544, 1282 ЦК України, має право вимоги до ОСОБА_2 в порядку регресу відшкодування сплаченої суми боргу у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 12 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку регресу за договором позики відмовлено.

Додатковим рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 28 серпня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8 000 грн судових витрат, пов`язаних з отриманням правничої допомоги адвоката.

Не погоджуючись з указаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулася з апеляційними скаргами.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 липня 2023 року та додаткове рішення цього суду від 28 серпня 2023 року - без змін.

20 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку представник відповідача - адвокат Ткаченко Н.М. звернулася до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просила вирішити питання понесених її довірителем витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Зазначала, що у відзиві на апеляційну скаргу відповідач повідомляв про понесені витрати на правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи в сумі 5 000 грн. На підтвердження наведених витрат адвокат надала детальний опис наданої допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт та копію квитанції про отримані кошти в розмірі 5 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, апеляційний суд приходить висновку, що у задоволенні заяви адвоката Ткаченко Н.М. про ухвалення додаткового рішення належить відмовити, враховуюче наступне.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу витрат між сторонами. Так, у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво інтересів відповідача у суді апеляційної інстанції адвокат Ткаченко Н.М. здійснювала на підставі ордеру серії СВ № 1062500 від 12 жовтня 2023 року (т. 1 а.с. 234), який видано на підставі договору про надання правової допомоги від 06 жовтня 2023 року. Зазначений договір в матеріалах справи відсутній.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача - адвокатом Ткаченко Н.М. крім детального опису наданої правничої допомоги, акту приймання-передачі виконаних робіт та розрахункової квитанції про отримання 5 000 грн надано договір про надання правничої допомоги, укладений з ОСОБА_2 , датований 23 вересня 2022 (2023) року (т. 2 а.с. 43). Цим договором обумовлено представництво адвокатом інтересів відповідача у Прилуцькому міськрайонному суді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначила, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

В іншій постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 Велика палата Верховного Суду наголосила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку.

Отже, розмір та порядок оплати витрат на професійну правову допомогу визначається саме умовами укладеного між клієнтом та адвокатом договору. Проте договір про надання правової допомоги від 06 жовтня 2023 року, на підставі якого видано ордер на представництво адвокатом Ткаченко Н.М. інтересів ОСОБА_2 в Чернігівському апеляційному суді та умовами якого мав бути встановлений розмір і порядок оплати витрат на професійну правничу допомогу, стороною відповідача не надано.

Відповідно до умов наданого до заяви про ухвалення додаткового рішення договору про надання правничої допомоги від 23 вересня 2022 (2023) року (т. 2 а.с. 43) адвокат зобов`язувалась надати послуги щодо представництва ОСОБА_2 в Прилуцькому міськрайонному суді при розгляді справи про стягнення грошових коштів в порядку регресу.

Зважаючи на викладені обставини та відсутність у матеріалах справи договору про надання правової допомоги від 06 жовтня 2023 року на підтвердження встановлення розміру та порядку оплати послуг адвоката Ткаченко Н.М. в суді апеляційної інстанції, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення належить відмовити.

Керуючись ст. 133, 270, 390 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Ткаченко Наталії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 липня 2023 року та додаткове рішення цього суду від 28 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку регресу за договором позики - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 16 січня 2024 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова