Номер провадження: 22-ц/813/5729/24
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Стахової Н.В., Назарової М.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2024 року,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування зазначивши, що 08 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 2374631 за умовами якого відповідачка отримала у кредит в розмірі 10000 грн зі сплатою 1,7 % за користування кредитними коштами за один день, з кінцевим терміном повернення кредиту в строк до 08 липня 2019 року.

Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем за допомогою Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором PS2374631.

Укладаючи вказаний договір відповідач погодилася з тим, що договір про надання кредиту №2374631 є невід`ємною частиною «Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті https://alexcredit.ua.

Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30 липня 2021 року складає 21961,83 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за сумою кредиту; 5100 грн - заборгованість по процентам за користуванням кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7%, 5000 грн - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту 3,00%, нарахована в порядку ст. 625 ЦК України; 1233 грн - інфляційні витрати за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України, 628,83 грн - інфляційні витрати по процентам за користуванням кредитом, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 11 квітня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за договором про надання кредиту № 2374631 від 08 червня 2019 року станом на 30 липня 2021 року в розмірі 21961 (двадцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривня 83 копійки, з яких: 10000 грн - заборгованість за сумою кредиту; 5100 грн - заборгованість по процентам за користуванням кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7%; 5000,00 грн - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту 3,00%, нарахована в порядку ст. 625 ЦК України; 1233 грн - інфляційні витрати за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України, 628,83 грн. - інфляційні витрати по процентам за користуванням кредитом, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України. Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що ОСОБА_1 умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконала, що виявилося у неповернення кредитних коштів, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що відповідач та його представник не повідомлялись судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи. Із заявами про розгляд справи за їх відсутність не зверталися.

Посилається на те, що в паспорті споживчого кредиту загальні витрати за кредитним договором становлять 3060 грн, що відповідає процентній ставці 372,30% річних, та в свою чергу відповідає ставці 1,02 % за один день користування кредитом. Проте, у кредитному договорі № 2374631 відсоткова ставка (додаток №1 до угоди) у випадку виникнення заборгованості, неповернення зобов`язань до спливу узгодженого строку повернення кредиту» зазначається вже про наявність відсоткової ставки за період з 08.06.2019 року по 08.07.2019 року у розмірі 1,7% (сума відсотків 5100 грн реальна процентна ставка 620,50% річних та спеціальна процентна ставка після строку кредитування 3%»), що суперечить вимогам ЦК України, тому вважає, що кредитор міг застосувати відсотки у розмірі 3060 грн, а не 5100 грн як зазначено позивачем.

Заявлені у позові відсотки у розмірі 5000,00 грн після закінчення строку дії договору вважає безпідставними. Звертає увагу суду, що у договорі відсутні умови, які б визначали що такі проценти є погодженими сторонами у інший їх розмір ніж 3% річних відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Посилання на ст. 625 ЦК України при погодженні спеціальної ставки у договорі відсутнє. Розмір 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України, 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України повинен складати 13,97 грн.

Зазначає, що ТОВ «Алекскредит» вже зверталося до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором № 2374631 від 08 червня 2019 року в розмірі 21500,0 грн, однак рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.07.2020 року по справі № 521/7722/20 судом визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, що свідчить про зміну ТОВ «Алекскредит» строку виконання основного зобов`язання та припинення права кредитодавця нараховувати інші передбачені договором платежі.

Звертає увагу суду, що закон № 533-ІХ поширюється навіть на кредитні договори, укладені до 2017 року, і захищає всіх позичальників за споживчими кредитами, незалежно від часу укладення кредитного договору та запроваджується звільнення від штрафних санкцій на період карантину. Це означає, що позичальник звільняється від сплати неустойки (пені та/або штрафу) або інших негативних наслідків, передбачених договором та законом, у разі, якщо він порушить свої зобов`язання за споживчим кредитом, тобто неповністю або невчасно оплатить черговий внесок по кредиту або інший передбачений договором платіж.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.05.2024 року про відкриття апеляційного провадження ТОВ «Алекскредит» роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження позивач отримав 27.05.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Від ТОВ «Алекскредит» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що на підставі укладеного між сторонами договору кредитодавець 08.06.2019 року перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти (кредит) у розмірі 10000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 08.07.2019 року (включно). Пунктом 1.6. договору визначено ставки нарахування процентів. Позивач здійснює нарахування за розміром процентів, передбаченим саме Договором.

У порушення умов Договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач не виконав свої зобов`язання за договором перед позивачем, у зв`язку з чим, починаючи з 09.07.2019 року у відповідача виник борг, що має відображення у детальному розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви.

Пунктом 1.6. договору встановлена спеціальна процентна ставка, яка використовується у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту.

Позивачем не здійснювалося нарахування відповідачу неустойки (штрафу, пені). Звертає увагу, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання не є неустойкою, що підтверджується правовою позицією, висловленою у постанові від 26.04.2017 року Верховним Судом України у справі №3-1522 гс 16.

Звертає увагу суду, що за договором, укладеним з відповідачем, встановлений узгоджений строк повернення кредиту - до 08.07.2019 року, без можливості повернення його частинами.

Зауважує, що станом на дату надання відзиву на апеляційну скаргу жодних стягнень за виконавчим написом зі скаржника на користь ТОВ «Алекскредит» здійснено не було, у зв`язку з чим твердження відповідача про те, що позивач повністю і достроково стягнув з відповідача всю суму боргу за виконавчим написом є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності.

Представник скаржника копію ухвали про відкриття провадження отримав 27.05.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 21961,83 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконала, що виявилося у неповернення кредитних коштів, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2019 року відповідачем підписано пропозицію укласти договір (оферта) № 2374631.

08 червня 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 2374631, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 10000 грн із сплатою 1,7 % за користування кредитними коштами за один день з кінцевим терміном повернення кредиту в строк до 08 липня 2019 року. Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем за допомогою Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором PS2374631.

Відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс повідомлення).

Також 08 червня 2019 року ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту за допомогою Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (PS2374631).

Колегія суддів вважає, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які виникають із кредитного договору.

Відповідно до п. 1.5 договору про надання кредиту № 2374631 від 08 червня 2019 року, нарахування процентів за користування кредитом та пені здійснюється, виходячи з базової процентної ставки, акцій, програми лояльності кредитодавця, спеціальної процентної ставки по кредиту після спливу узгодженого строку повернення кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом за акційними ставками і ставками програми лояльності здійснюється тільки за умови повернення кредиту до спливу узгодженого строку повернення кредиту, наведеного у пункті 1.9. цього договору. У випадку виникнення заборгованості проценти за користування кредитом за період узгодженого строку повернення кредиту нараховуються, виходячи із базової процентної ставки, а поза межами цього строку виходячи із спеціальної ставки, встановленої для періоду, що перевищує узгоджений строк повернення кредиту.

Відповідно до п. 1.6 договору про надання кредиту № 2374631 від 08 червня 2019 року, ставки нарахування процентів і розмір пені за цим договором: базова процентна ставка за один день користування кредитом 1,7%; акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом 1,02%; спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) 3,00%.

У п. 1.1 Договору сторони погодили, що невід`ємною частиною цього договору є «Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті https://alexcredit.ua/umovi.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. Правил, сторони домовилися, що договір укладається в електронній формі шляхом використання Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

В паспорті споживчого кредиту, який підписано ОСОБА_3 08.06.2019 року, викладена інформація, яка надається споживачу до укладення договору, а саме: сума кредиту, строк кредитування, процентна ставка, спеціальна процентна ставка, загальні витрати на кредитом.

Паспорт споживчого кредиту містить відомості про те, що відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних умов кредитування.

За інформацією ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», викладеною у листі, ТОВ ФК «ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» за дорученням ТОВ «Алекскредит» 08 червня 2019 року здійснило перерахування на картку НОМЕР_1 коштів у сумі 10000 грн, за номером транзакції в системі WayForPay: 01.

Зазначена інформація підтверджується і АТ «Укрсиббанк», який підтвердив факт надходження 08 червня 2019 року коштів у сумі 10000 грн, які були зараховані в результаті переказу на картку № НОМЕР_1 через платіжну систему Master Card Visa.

Судом першої інстанції встановлено, як факт укладення відповідачем договору про про надання кредиту № 2374631 з ТОВ «Алекскредит», так і факт отримання кредитних коштів в сумі 10000 грн.

На підтвердження наявності заборгованості позивачем долучено до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором про надання кредиту № 2374631 від 08 червня 2019 року, відповідно до якого станом на 30 липня 2021 року рахується заборгованість у розмірі 21961,83 грн, яка складається з: 10000 грн заборгованість за сумою кредиту; 5100 грн заборгованість по процентам за користуванням кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7%, 5000 грн заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту 3,00%, нарахована в порядку ст. 625 ЦК України; 1233 грн інфляційні витрати за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України, 628,83 грн інфляційні витрати по процентам за користуванням кредитом, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що в паспорті споживчого кредиту загальні витрати за кредитним договором становлять 3060 грн, що відповідає процентній ставці 372,30% річних, та відповідає ставці 1,02 % за один день користування кредитом, при цьому, у кредитному договорі № 2374631 відсоткова ставка (додаток №1 до угоди) у випадку виникнення заборгованості, неповернення зобов`язань до спливу узгодженого строку повернення кредиту» зазначається вже про наявність відсоткової ставки за період з 08.06.2019 року по 08.07.2019 року у розмірі 1,7% (сума відсотків 5100 грн реальна процентна ставка 620,50% річних, тому вважає, що кредитор міг застосувати відсотки у розмірі 3060 грн, а не 5100 грн як зазначено позивачем, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Паспорт споживчого кредиту містить відомості про те, що відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору, про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних умов кредитування.

Сторонами погоджено всі істотні умови кредитного договору, надано належні докази укладення кредитного договору, шляхом підписання останнього за допомогою електронного підпису, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора та отримання кредитних коштів.

В Паспорті споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодацем оцінки кредитоспроможності споживача у урахуванням, зокрема наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Умовами укладеного між сторонами договору про надання кредиту № 2374631 визначено нарахування процентів в період дії договору як за акційними ставками і ставками програми лояльності, які нараховуються у разі повернення кредиту до спливу погодженого строку кредитування, так і базовою процентною ставкою при виникненні заборгованості в період узгодженого строку.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем кредит до спливу погодженого строку кредитування не повернуто.

Отже позивачем правомірно здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період узгодженого строку повернення кредиту виходячи із базової процентної ставки встановленої в договорі про надання кредиту № 2374631.

Посилання скаржника на те, що позивачем неправомірно нараховані відсотки після закінчення строку кредитування, оскільки в договорі відсутні умови, які б визначали, що такі проценти є погодженими сторонами у інший їх розмір ніж 3% річних відповідальності за порушення грошового зобов`язання не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.

Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд і коли вони не вправі цього робити.

Як зазначалося вище, умовами укладеного між сторонами договору визначено як нарахування процентів за «користування кредитом» в межах строку кредитування на підставі ст. 1048 ЦК України, так і процентів за період поза межами строку кредитування за порушення грошового зобов`язання як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України

Пунктом 1.6 договору про надання кредиту від 08.06.2019 року передбачено, що спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) становить 3,00%.

Отже сторони чітко визначили в договорі, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та погодили їх розмір.

Таким чином, ТОВ «Алекскредит» не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини другої статті 625 ЦК України

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір неустойки може бути зменшено судом якщо він перевищує розмір збитків не заслуговують на увагу, оскільки предметом позову є стягнення заборгованості за сумою кредиту, процентам, процентам за спеціальною процентною ставкою, інфляційні витрати. Сума нарахована позивачем за ст. 625 ЦК України не перевищує розміру збитків.

Посилання скаржника на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

Згідно пункту 13 "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України в в період здійснення в Україні заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), забороняється підвищення процентної ставки за кредитним договором.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем не здійснювалося підвищення відсоткової ставки, передбаченої умовами договору про надання кредиту № 2374631 від 08.06.2019 року, в односторонньому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач та його представник не повідомлялись судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.08.2021 року відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та призначено судове засідання на 29.09.2021 року.

Справа неодноразово призначалася до розгляду на: 12.10.2021 року на 11год. 30 хвилин; 30.11.2021 року на 10 год. 00 хвилин; 08.02.2022 року на 10 год. 30 хвилин; 11.04.2022 року на 11 год. 30 хвилин; 21.06.2022 року на 11 год. 45 хвилин; 04.10.2022 року на 11 год. 00 хвилин; 31.01.2023 року на 11 год. 20 хвилин; 01.05.2023 року на 11 год. 50 хвилин; 13.06.2023 року на 11 год. 50 хвилин, 07.08.2023 року на 10 год. 00 хвилин, 26.12.2023 року на 10 год. 00 хвилин, на 27.02.2024 року на 11 год. 05 хвилин, 13.03.2024 року.

Відповідачем надавався відзив на позовну заяву.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що судова повістка про розгляд справи призначеної на 11 квітня 2024 року направлялась відповідачу за її зареєстрованим місцем проживання у встановленому законом порядку, проте конверт з рекомендованим повідомленням повернувся до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою, що у розумінні ст. 128 ЦПК України є врученням судової повістки особі.

Колегія суддів звертає увагу, що судом судові повістки направлялись на адресу місяця реєстрації відповідача, яка зазначена у відповіді № 447776 з Єдиного державного демографічного реєстру та відповідачем, зокрема у відзиві на позовну заяву.

Отже, зазначені доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Посилання скаржника на те, що позивач звернувшись до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором від 08.06.2019 року змінив строк виконання основного зобов`язання, тому припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором платежі не заслуговує на увагу, з огляду на таке.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Маліновського районного суд м. Одеси від 20.07.2020 року у справі № 521/7722/20 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6141 від 04.04.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості в розмірі 21500 грн.

Зазначені обставини свідчать про те, що ТОВ Алекскредит» звернулося до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08.06.2019 року, після закінчення строку на який надавався кредит. Тому посилання скаржника на зміну строку виконання основного зобов`язання не відповідає обставинам справи.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Н.В. Стахова

М.В. Назарова