ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 серпня 2024 року

м. Харків

справа №641/6058/23

провадження №22-ц/818/2839/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Смелянець К.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

третя особа Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Харківводоканал», третя особа Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відновлення становища, яке існувало до порушення прав споживача, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 квітня 2024 року, постановлене суддею Курганниковою О.А.

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 відновити становище, яке існувало до порушення його прав шляхом допуску до внутрішньо будинкової системи централізованого водопостачання, яка знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 ; зобов`язати Комунальне підприємство «Харківводоканал» підключити подачу холодної води до кв. АДРЕСА_2 ; стягнути моральну шкоду у сумі 1000,00 грн; вирішити питання щодо судових витрат.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 надати Комунальному підприємству «Харківводоканал» доступ до внурішньобудинкової системи централізованого водопостачання у приміщенні вбиральні (санвузол) квартири АДРЕСА_1 , для проведення ремонтних робіт по усуненню аварійної ситуації та заміни частини стояка холодного водопостачання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що суд необґрунтовано задовольнив позовні вимоги, невірно застосував норми права. суд застосував формулювання, які на думку апелянта не можна вважати вірними. Також в рішенні суду не зазначено про винагороду виконавця, яка підлягає сплаті.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що право на доступ до квартири АДРЕСА_3 у цьому будинку з метою демонтажу запірної арматури і відновлення подачі холодного водопостачання до квартири АДРЕСА_2 кореспондується з обов`язком власника цієї квартири надати такий доступ. Однак відповідачем ОСОБА_2 такий обов`язок не виконаний. Також через неправомірні дії відповідача, що полягають у перекритті стояка холодної води, позивачу була спричинена моральна шкода внаслідок неможливості користуватися холодною водою протягом тривалого часу. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов в слід задовольнити.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований у житловому приміщенні осіб, у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . ( а.с.11)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири за адресою: АДРЕСА_5 є ОСОБА_2 ( а.с.22).

07.12.2022 року власник квартири за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 , звернувся до голови адміністрації в Слобідському районі м. Харкова зі скаргою на відсутність в його квартирі холодної води з 06.10.2022 року ( а.с.12).

26.12.2022 року Головою адміністрації в Слобіському районі м. Харкова на звернення ОСОБА_1 від 07.12.022 року була надано відповідь, відповідно до якої встановлено, що квартира АДРЕСА_6 розташована на 9-му поверсі вказаного житлового будинку, під час огляду холодна вода в квартирі відсутня. Силами КП «Харківводовідведення» проведені роботи з демонтажу запірної арматури на трубопроводі (стояку) холодного водопостачання, під час чого було з`ясовано, що поверхом нижче (на 8-му поверсі) в квартирі АДРЕСА_3 на стояку холодного водопостачання встановлено запірна арматура. Мешканцям квартири АДРЕСА_1 неодноразово було надано припис о наданні доступу до квартири з метою демонтажу запірної арматури і відновлення подачі холодного водопостачання до квартири АДРЕСА_6 . Вищезазначені роботи будуть виконані при наданні доступу ( а.с.14).

Згідно з актом обстеження від 21.02.2023 встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 відсутня холодна вода, у зв`язку тим, що поверхом нижче (на 8-му поверсі) в квартирі АДРЕСА_3 на стояку холодного водопостачання встановлено запірна арматура. У зв`язку з тим, що власник квартири АДРЕСА_3 не дає доступ, відновлювальні роботи по подачі холодної води до квартири АДРЕСА_6 технічно не можна провести.

Відповідач ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції не заперечував факт встановлення ним у належній йому квартирі АДРЕСА_3 (8 поверх) запірної арматури на стояку холодного водопостачання, внаслідок чого перекрито подачу води до квартири позивача.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII), Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон № 417-VIII) та Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15 серпня 2018 року № 219 (далі Порядок).

Так, відповідно до положень частин 5-7 статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до приписів частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

За змістом вимог пункту 7 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.

Нормою пункту 4 частини 1 статті 8 Закону № 2189-VIII встановлено, що виконавець комунальної послуги має право доступу до житла, інших об`єктів нерухомого майна для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку, в порядку, визначеному законом і договорами про надання комунальних послуг.

Згідно з положеннями пунктів 6 та 7 Закону № 417-VIII спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; управитель багатоквартирного будинку фізична особа підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до приписів частини 2 статті 4 Закону № 417-VIII власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Нормами пунктів 1 та 2 частини 1 статті 7 Закону № 417-VIII встановлено, що співвласники зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку.

Порядок визначає механізм обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного житлового будинку, забезпечення їх належного функціонування, технічного обслуговування та ремонту з метою надійного та безпечного надання споживачам відповідних комунальних послуг. Дія цього Порядку поширюється на управителів або інших осіб, уповноважених співвласниками багатоквартирного будинку на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, а також виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення з ними споживачами індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання відповідної комунальної послуги (пункти 1, 2 Порядку Розділу І).

Згідно з приписами пунктів 4, 5 Розділу І Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації. Обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку основними заходами технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем є, зокрема, усунення дрібних несправностей елементів систем з метою забезпечення їх безперебійної роботи, а також попередження порушень санітарно-гігієнічних вимог до приміщень будинків, налагодження та регулювання окремих видів технічних пристроїв.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Як визначено ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Судом достовірно встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 де проживає позивач, відсутня холодна вода через встановлення запірної арматури в квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 ..

Таким чином позивачем доведено порушення його прав діями відповідача і такі порушення підлягають усуненню у спосіб, про який просив позивач.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідност.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Стягуючи з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 грн., суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивачу діями відповідача була спричинена моральна шкода, яка полягала у відсутності можливості користуватися холодною водою протягом тривалого часу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено, суд правомірно стягнув з відповідача судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу.

Судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення в частині стягнутих судових витрат.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни або скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова