Справа № 453/1331/24
№ провадження 4-с/453/4/24
УХВАЛА

іменем України

20 серпня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Ясінського Ю.Є., секретаря судового засідання Гринюк Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе Львівської області скаргу ОСОБА_1 про судовий контроль за виконанням рішення у справі №453/1560/21, -

встановив:

06 серпня 2024 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 в якій він просить зобов`язати старшого державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лискову Світлану Ярославівну здійснити перерахунок суми аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №69205517 за кожен місяць починаючи з 01 лютого 2023 року та здійснити перерахунок суми заборгованості по аліментах з 01 лютого 2023 року без врахування грошового забезпечення, що не має постійного характеру.

Свою скаргу мотивує тим, що у Сколівському відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні перебуває виконавче провадження №69205517 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно отриманого розрахунку, заборгованість станом на 01 червня 2024 року по сплаті аліментів становить 24523, 32 грн. Зазначив, що не погоджується із нарахованим розміром сум, які входять в 1/4 доходів та не погоджується із заборгованістю по сплаті аліментів на утримання дитини за період з 16 листопада 2022 року до травня 2024 року з наступних причин: розрахунок розміру аліментів та заборгованості аліментів проводився із тих розмірів (сум) виплат, котрі ще не були оподаткованими, тобто фактично не з доходу, а із розміру всіх надходжень грошових на рахунок скаржника, - розрахунок розміру сплати аліментів та заборгованості аліментів проводився із одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що не мають постійного характеру. Також зазначив, що у наявних матеріалах виконавчого провадження відсутні довідки чи інші документи, надіслані військовою частиною НОМЕР_1 , в яких вказано види (постійні чи тимчасові) виплат боржника ОСОБА_1 Державний виконавець навіть не намагався з`ясувати у військовій частині НОМЕР_1 про види грошового забезпечення, що не має постійного характеру із котрих не мали б стягуватись аліменти.

19 серпня 2024 року в.о. начальника Сколівського ВДВС Радевич В. подав заперечення на скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні скарги, оскільки заявником не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували протиправність дій державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду та незаконність.

До початку судового засідання представник боржника адвокат Паращак В.В. подав до суду заяву (вх.№5674) в якій просив розгляд справи здійснювати без звукозапису. Скаргу підтримує, керувався судовою практикою, зокрема Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року №355/151/20 та Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова №466/10758/23 від 03 листопада 2023 року.

До початку судового засідання стягувач ОСОБА_2 подала заяву (вх.№5676) в якій просила розгляд справи проводити без звукозапису та відмовити у задоволені скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, Закон України «Про виконавче провадження», міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Згідно ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст. 448 ЦПК України).

Судом встановлено, що Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 22 березня 2022 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

З довідки про доходи, яка видана військовою частиною, вбачається, що у період з 01 січня 2024 року по 30 квітня 2024 року ОСОБА_1 було нараховано виплати на загальну суму 87 887 гривень 23 копійки. Загальна сума доходу у вигляді додаткової грошової винагороди військовослужбовця складає 249 953 грн.

10 червня 2022 року старшим державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лисковою Світланою Ярославівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

У розрахунку заборгованості по аліментам зазначено що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 01 червня 2024 року складає 24523, 32 грн.

26 червня 2024 року представником стягувача ОСОБА_1 адвокатом Паращак В.В. надіслано до Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова) заяву, в якій, зокрема, просив здійснити перерахунок заборгованості з врахуванням Постанови КМУ від 16 листопада 2022 року № 1263 «Про внесення зміни до пункту 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

16 липня 2024 року начальником Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львіської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова) Баб`як Л. надано відповідь представнику стягувача адвокату Паращак В.В. в якій зазначено, що КМУ внесено зміни до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків інших осіб.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Частиною другою ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

При розгляді скарги суд враховує, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), редакція якої неодноразово змінювалася.

Пунктом першим вказаної Постанови встановлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплату додаткової винагородив розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

На виконання ст.9 Закону України №2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", Міністерство оборони України видало наказ від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, яким затвердило Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260), редакція якого змінювалася (зміни внесені 31.03.2023 шляхом доповнення Порядку №260 розділом XXXIV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану").

Відповідно до п.2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Отже, додаткова винагорода на період дії воєнного стану входить до складу одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, затверджено перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб (далі - Перелік).

Згідно з п.8 Переліку з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Отже, законодавством чітко визначено, що утримання аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України провадиться з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану. Тому доводи скаржника, що вказана додаткова винагорода військовослужбовця не може враховуватися у загальний розмір грошового забезпечення, з якого відбувається стягнення аліментів, оскільки вона не має постійного характеру і нараховується виключно на підставі наказу командирів за наявності передбачених Постановою №168 підстав, не обґрунтовані та судом не враховуються.

З огляду на викладене, враховуючи, що нарахування аліментів державним виконавцем проведено відповідно до норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення скарги.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2024 року у справі № 209/3260/13-ц (провадження № 61-11541св23) дійшов висновку, що додаткові виплати, які нараховуються та виплачуються боржнику по аліментам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мають постійний характер та відносяться до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб.

З огляду на викладене, доводи про те, що додаткова винагорода, яка сплачувалась ОСОБА_1 , не має постійного характеру, призначається в різних розмірах за спеціальним поданням керівника підрозділу, в якому проходить службу особа, є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду.

Враховуючи, що законодавством чітко визначено, що утримання аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України провадиться з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, суд дійшов висновку про те, що нарахування аліментів державним виконавцем проведено відповідно до норм чинного законодавства, що є підставою для відмови в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ю.Є. Ясінський