693/22/24
2/693/135/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16.04.2024 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коломієць С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що Акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» та Відкритого акціонерного товариства «Банк Універсальний». 27.08.2007 рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Банк Універсальний» було перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк»; 22.06.2009 рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»; 31.10.2018 рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується статутом AT «Універсал Банк».

11 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 046-2008-2727. Відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 104 950 доходів США 28 центів, еквівалент в національній валюті.

Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 14,95% річних.

У свою чергу відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами понад строк (або терміни погашення), нараховується процентна ставка в розмірі 44,85% річних.

У забезпечення виконання умов договору, 11.09.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, а також 11.09.2008 року між позивачем та громадянином ОСОБА_2 укладено Договір поруки № 046-2008-2772- Р.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визнані даним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно даного Договору.

AT «Універсал Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

У зв`язку із тим, що боржник неналежно виконував умови Кредитного договору, Банк був змушений звернутись за захистом своїх порушених прав до Жашківського районного суду Черкаської області із позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача.

27.09.2012 рішенням Жашківського районного суду Черкаської області № 2304/1504/12 позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 046-2008-2727 від 11.09.2008 року в сумі 797 014,34 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а також 3 219 грн. судових витрат.

Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 07.10.2012.

У відповідності до ч, 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, які не встановлено законом.

На данай час заборгованість за рішенням Жашківського районної Черкаської області непогашена у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УніверсалБанк» заборгованість у вигляді інфляційних втрат та 3% річних у розмір 168 290,20 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2 684, 00 грн.

Ухвалою суду від 26 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

13.02.2024 року до Жашківського районного суду Черкаської області від представника відповідачів адвоката Лев Р.В. надійшов відзив, в якому він просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву вказав, що 11.09.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 046-2008-2727, згідно з умовами якого позивач з 11.09.2008 року по 10.09.2022 року надав відповідачу право скористатись кредитом на загальну суму 104 950 доходів США 28 центів, еквівалент в національній валюті (станом на 08.06.2012 року) України за офіційним курсом НБУ - 797 014 гр. 34 коп. В забезпечення виконання умов договору 11.09.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки. Також 11.09.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 046-2008-2727-р. 27.09.2012р. Жашківським районним судом Черкаської області у справі № 2304/1504/12 було прийнято рішення, яким позов позивача був задоволений та було стягнуто з відповідача-1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 046-2008-2727 від 11.09.2008 року в сумі 797 014,34 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (житлова квартира загальною площею 19.9 кв.м., що знаходиться; адресою АДРЕСА_1 ), а також 3219 грн. судових витрат. Вказане рішення набрало законної сили. В подальшому на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист, що 21.01.2013 року був переданий до виконання Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Київської області. 08.09.2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». 26.09.2016 року стягувач (позивач) звернувся із заявою до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Київської області із заявою про відкриття виконавчого провадження. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 06.01.2017 року виправлено описку у рішенні суду та виконавчих листах. Листом від 31.01.2020 року виконавча служба повідомила, що після повернення виконавчого листа на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавчі провадження» повторно на виконання станом на 31.01.2020 року виконавчий лист не надходив. Зазначені вище обставини встановлені в ухвалі Жашківського районного суду Черкаської області від 02.08.2021р. у справі №2304/1504/12, та якою в задоволенні заяви AT «Універсал Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа - відмовлено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 23.11.2021р. ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 02.08.2021р. залишено без змін. Так, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних збитків за період з 11.10.2020р. по 23.02.2022р. на суму невиконаного основного зобов`язання у розмірі 796 911,27 грн. 3 % річних та інфляційні збитки нараховані на задавнену вимогу, оскільки строк виконання зобов`язань відповідачами по кредитному договору було змінено внаслідок подання у 2012 році позову до суду, в зв`язку з чим перебіг позовної давності щодо стягнення основної заборгованості розпочався прийняттям рішення 27.09.2012р. Жашківським районним судом Черкаської області у справі № 2304/1504/12, яким було стягнуто заборгованість з відповідача-1 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк виконання рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 27.09.2012р. у справі № 2304/1504/12 сплив. Натомість, як вбачається із вимог позивача у цій справі останній не заявляє вимоги до відповідачів про стягнення задавленої вимоги (основної суми заборгованості по якій сплив строк позовної давності). При цьому, приватне право не може допускати ситуацію, за якою кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`являти позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. На думку представника відповідача за таких обставин, у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити в зв`язку з тим, що позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Так, відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Однак, на переконання відповідачів прострочення виконання рішення суду відбулось сама з вини позивача, що унеможливлює застосування в цьому конкретному випадку ст.625 ЦК України, з огляду на наступне. Як вбачається із рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 27.09.2012р. ОСОБА_1 визнала позовні вимоги та не заперечувала щодо стягнення з неї заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Більше того, сума заборгованості, що була розрахована позивачем та з якою погодилась відповідач повністю покривала всю суму заборгованості на час розгляду справи в суді (2012 рік). Таким чином, відповідач-1, не маючи змоги фактично сплатити заборгованість в натурі, вчинила всі залежні від неї дії щодо погашення такої заборгованості у спосіб обраний позивачем - шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Натомість, позивач впродовж 10 років не вчинив належних та необхідних дій щодо виконання рішення суду та звернення стягнення на предмет іпотеки, чим свідомо, з власної вини створив передумови для створення заборгованості по 3% річних та інфляційних втрат. Саме на кредитора законодавством покладено контроль за тим, щоб заборгованість за кредитним договором не перевищувала забезпечувальні заходи, і саме для цього законодавець передбачив спрощені процедури звернення стягнення на заставне майно та солідарну відповідальність поручителя та боржника. Незастосування цих заходів своєчасно тягне для кредитора негативні наслідки недобросовісності своїх дій. Законодавець у такий спосіб встановив баланс між майновими правами та інтересами кредитора-іпотекодержателя і боржника, надавши можливість швидкого та ефективного задоволення його вимог, запобігаючи при цьому можливості зловживання кредитором своїм становищем та вимагаючи добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин. Окрім того, в постанові Черкаського апеляційного суду від 23.11.2021р. у справі №2304/1504/12 щодо заяви AT «Універсал Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа та видачу дублікату виконавчого листа встановлено наступне; «Пред`явивши виконавчий лист для виконання та будучи обізнаним про строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, стягувач має проявити належну добросовісність та заінтересованість у виконанні судового рішення, зокрема з розумним інтервалом часу вживати заходів щоб дізнатись про стан відомих виконавчих проваджень. Разом з тим, ПАТ «Універсал Банк» лише в червні 2021 року звернулось із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, при цьому, не додавши до заяви будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження існування обставин, які унеможливлювали звернення до суду при виявленні втрати виконавчого листа з метою отримання його дублікату і, відповідно, пред`явлення його для примусового виконання». Як вбачається із позовної заяви позивачем заявлено позовні вимоги до поручителя - відповідача Однак, на переконання відповідачів, строк пред`явлення вимог до поручителя сплив, а тому порука є припинена. Як вбачається з розділу 4 договору поруки від 11.09.2008р. строк дії договору поруки сторонами не встановлено. При цьому, позивачем не пред`являлась вимога до відповідача ОСОБА_2 щодо виконання замість боржника або солідарного виконання зобов`язань за кредитним договором. Також позивачем не пред`являлось позову до поручителя, а той позов, що розглянутий Жашківським районним судом Черкаської області з прийняттям рішення від 27.09.20121року у справі №2304/1504/12 не містить будь-яких вимог до поручителя відповідача ОСОБА_3 . Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період, часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (часи перша статті 252 ЦК України). Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуне настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Окрім того, згідно ч.4 ст.559 ЦК України в поточній редакції порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

У цьому випадку, термін виконання основного зобов`язання настав з днем пред`явлення позову до суду щодо стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 шляхом, звернення стягнення на предмет іпотеки (рішення суду прийнято 27.09.2012 року). Однак за період з 27.09.2012 року і до грудня 2023 року (більше 10 років) позивач не пред`являв позову до поручителя. Так, позивачем у позові зазначається, що сума заборгованості відповідача - 1 визначена в рішенні Жашківського районного суду Черкаської області від 27.09.2012р. справі № 2304/1504/12 та станом на сьогодні становить 796 911,27 грн. На думку позивача, внаслідок не виконання рішення суду у відповідачів настає відповідальність з ч.2 ст.625 ЦК України. Зазначеним рішенням було встановлено спосіб його виконання, а саме шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Саме такий спосіб було обрано позивачем. Зазначеним рішенням не стягуються кошти з відповідача-1, а тому звернення стягнення на предмет іпотеки не є грошовим зобов`язанням. Відповідачі просить суд застосувати 3-х річний строк позовної давності до вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Так як вбачається з позовних вимог нарахування 3% річних розпочалось з 11.10.2020р., а нарахування інфляційних втрат розпочалось з жовтня 2020р. Однак, позовна заява позивача датована 27.12.2023р., а надіслана до суду була, у січні 2024р.

26.02.2024 року від представника позивача АТ «Універсал Банк» до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У судове засідання представник АТ «Універсал Банк» не з`явився, при цьому у позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності.

У судове засідання відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися; представник відповідачів адвокат Лев Р.В. не з`явився, при цьому до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності у відсутності відповідачів. Просив у задоволенні позові відмовити у повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом установлено, що 11 вересня 2008 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 046-2008-2727, відповідно до якого останній надав ОСОБА_1 кредит в сумі 104950, 00 доларів США зі строком користування до 10 вересня 2022 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 11 вересня 2008 року, укладено договір іпотеки та ВАТ «УніверсалБанк» передано в іпотеку майно, а саме квартиру, що має одну кімнату, загальною площею 50,8 кв.м., житловою площею 19.9 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 27.09.2012 року позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 046-2008-2727 від 11.09.2008 року в сум і 797014 (сімсот дев`яносто сім тисяч чотирнадцять) гривень 34 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (житлова квартира загальною площею 19,9 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 ), а також 3129 грн. судових витрат ( а.с.7-8).

Згідно розрахунку за період з 11.10.2020 по 23.02.2022 року, ОСОБА_1 має заборгованість за ставкою 3 % річних у сумі 32815 грн.28 коп; розрахунок інфляційних втрат становить 135474,92 грн (а.с14).

Відповідно до ухвали Жашківського районного суду Черкаської області від 02.08.2021 року в задоволенні заяві AT «Універсал Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа відмовлено (а.с.57-58).

Згідно постанови Черкаського апеляційного суду від 23.11.2021 року апеляційну скаргу АТ «УніверсалБанк» залишено без задоволення. Ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 02.08.2021 року про відмову у задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа та видачу дублікату виконавчого листа залишено без змін (а.с.59-61).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частина п`ята статті 82 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) зазначено, що "в постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2017 року у справі № 3-1522гс16 зроблено висновок, що "зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК), а тому 12 квітня 2016 року (дата здійснення розрахунку за виконані роботи) і є датою, коли зобов`язання припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про сплив позовної давності за вимогами про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних у зв`язку зі спливом строку за вимогою про стягнення основного боргу - помилковий, оскільки інфляційні та річні не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України". У справі № 3-1522гс16 між сторонами не існувало натурального зобов`язання і тому висновок у справі № 3-1522гс16 не може бути застосований у справі, що переглядається. У справі, що переглядається ПАТ "Родовід Банк" просило стягнути з відповідача 3 % річних від суми простроченої заборгованості за тілом кредиту за період з 04 червня 2014 року по 22 жовтня 2015 року. Оскільки рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2015 року, було відмовлено у задоволенні позову АТ "Родовід Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 грудня 2006 року № 15.3/СЖ-229.06.2 у зв`язку з пропуском позовної давності, то 3 % річних у справі, що переглядається, були нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні".

Особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності (частина перша статті 267 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором (стаття 625 ЦК України).

Не допускається зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності (пункт 4 частини першої статті 602 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням принципу розумності свідчить, що:

натуральним зобов`язання (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, оскільки боржник заявив про застосування позовної давності і яка застосована судом, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном;

задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності;

законодавець в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України передбачає заборону для зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності в задавненому зобов`язанні для охорони інтересів боржника. Сплив позовної давності при пред`явленій позовній вимозі кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Зарахування, яке є по своїй суті замінником належного виконання зобов`язання, не має створювати механізм обходу заборони передбаченої в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України. Така заборона стосується випадку, коли кредитор ініціює зарахування за задавненою вимогою. У такому разі кредитор за допомогою зарахування може обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору в межах пред`явленої позовної вимоги кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, і яка дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності;

очевидно, що аналогічний підхід для охорони інтересів боржника при задавненому зобов`язанні має бути й стосовно 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу в задавненому зобов`язанні. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги;

приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

В постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2022 р. у справі № 285/3536/20 зазначено, що приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ зі метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

ОСОБА_1 не маючи змоги фактично сплатити заборгованість в натурі, вчинила всі залежні від неї дії щодо погашення такої заборгованості у спосіб обраний позивачем - шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

На думку суду позивач впродовж 10 років не вчинив належних та необхідних дій щодо виконання рішення суду та звернення стягнення на предмет іпотеки, чим свідомо, з власної вини створив передумови для створення заборгованості по 3% річних та інфляційних втрат.

Саме на кредитора законодавством покладено контроль за тим, щоб заборгованість за кредитним договором не перевищувала забезпечувальні заходи, і саме для цього законодавець передбачив спрощені процедури звернення стягнення на заставне майно та солідарну відповідальність поручителя та боржника. Незастосування цих заходів своєчасно тягне для кредитора негативні наслідки недобросовісності своїх дій. Законодавець у такий спосіб встановив баланс між майновими правами та інтересами кредитора-іпотекодержателя і боржника, надавши можливість швидкого та ефективного задоволення його вимог, запобігаючи при цьому можливості зловживання кредитором своїм становищем та вимагаючи добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (п.8.16 та 8.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022р. у справі №761/36873/18).

У постанові Черкаського апеляційного суду від 23.11.2021р. у справі №2304/1504/12 щодо заяви AT «Універсал Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа та видачу дублікату виконавчого листа встановлено наступне : «Пред`явивши виконавчий лист для виконання та будучи обізнаним про строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, стягувач має проявити належну добросовісність та заінтересованість у виконанні судового рішення, зокрема з розумним інтервалом часу вживати заходів щоб дізнатись про стан відомих виконавчих проваджень.

Разом з тим, ПАТ «Універсал Банк» лише в червні 2021 року звернулось із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, при цьому, не додавши до заяви будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження існування обставин, які унеможливлювали звернення до суду при виявленні втрати виконавчого листа з метою отримання його дублікату і, відповідно, пред`явлення його для примусового виконання».

Враховуючи вищевикладене суд вважає, у діях позивача недобросовісність.

Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись 76, 77, 80, 81, 89, 133, ст.141, 258, 259, ч.ч.1,2,5 263, 265, 268, 272-273, 279, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення буде складено 16 квітня 2024 р.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик