Провадження № 22-ц/802/691/24 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Трикош Н. І.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою відповідача Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є співвласником квартири за адресою АДРЕСА_1 . Квартира перебуває у спільній сумісній власності, всього співвласників 5. У квартирі зареєстровано 8 осіб.

Позивач вказує, що на підставі п.6 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» він звернувся до відповідача із заявою про припинення нарахування послуг з вивезення твердих побутових відходів з розрахунку на 8 осіб, оскільки фактично у квартирі проживає лише він один, на що отримав відмову.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд зобов`язати відповідача починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили здійснити коригування (зняття суми за сплату послуги з поводження з побутовими відходами за адресою АДРЕСА_1 з розрахунку на 1 споживача.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Зобов`язано Луцьке спеціальне комунальне автотранспортне підприємство «Луцькспецкомунтранс» здійснити коригування (зняття суми) за сплату послуги з поводження з побутовими відходами за адресою АДРЕСА_1 , з розрахунку на одного споживача, починаючи з 30 червня 2023 року.

Стягнуто з Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач Луцьке спеціальне комунальне автотранспортне підприємство «Луцькспецкомунтранс» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд не врахував відсутність первинної заяви позивача у матеріалах справи, у якій відсутнє належне документальне підтвердження відсутності зареєстрованих осіб за місцем проживання, адже актуальні підтверджуючі документи позивач подав вже до суду як доказ, а до відповідача із заявою 02.06.2023 року вони не надходили, що не може свідчити про неправомірну відмову відповідача знімати нарахування за послугу з поводження з побутовими відходами. Факт, що відповідач вже неодноразово знімав таке нарахування за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі і після червня 2023 року, вказує на дотримання ним вимог законодавства у сфері надання послуг з управління відходами.

Рішення суду про зняття нарахування за тимчасово відсутніх осіб з 30 червня 2023 року по фактично не визначену дату суперечить чинному законодавству у сфері надання житлово-комунальних послуг. Цим рішенням суд незаконно виключив на постійній основі з нарахування осіб, що зареєстровані за адресою, але фактично там не проживають. Суд нівелював норму про «тимчасову відсутність» та виключив із нарахування 7 осіб, залишаючи невизначеним відновлення нарахування у разі їхнього повернення.

Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

В даному судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечили.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, заслухавши учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є співвласником квартири за адресою АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Квартира перебуває у спільній сумісній власності (а.с.7).

Згідно даних будинкової книги, в квартирі, окрім співвласників, також зареєстровані ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Всього зареєстровано 8 осіб (а.с.8-11).

Згідно актів перевірки паспортного режиму від 28 грудня 2011 року, від 23 січня 2013 року, від 20 травня 2019 року, листа Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 15 серпня 2023 року, свідоцтв про фактичну реєстрацію сім`ї по місцю проживання у м. Херез (Королівство Іспанія), фактично у вказаній квартирі проживає лише позивач (а.с.12-22).

Листом від 30 червня 2023 року відповідач відмовив позивачу у проведенні зняття нарахувань у зв`язку з недостатністю, на думку відповідача, доказів відсутності мешканців квартири (а.с.23).

Пунктом 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

На переконання суду, позивач належними та допустимими доказами, зокрема актами про перевірку дотримання паспортного режиму, а також свідоцтва про реєстрацію місця проживання інших осіб, які зареєстровані у житлі, за кордоном, підтвердив, що він проживає в квартирі один, а інші особи, які зареєстровані у ній, тимчасово відсутні у житлі більше ніж 30 днів.

Суд дійшов правильного висновку, що відмова відповідача здійснити виключення нарахувань на тимчасово відсутніх мешканців була протиправною, а тому слід задовольнити позовні вимоги. Оскільки відмову у проведенні перерахунку позивач отримав 30 червня 2023 року, саме з цієї дати слід зобов`язати відповідача його здійснити.

Разом з тим, встановивши, що відповідачем саме за певний період не було виключено з нарахування оплати послуги за відсутніх мешканців квартири, суд першої інстанції не зазначив, за який саме період слід зобов`язати відповідача відновити порушене право позивача. Фактично своїм рішенням суд виключив з нарахування оплати за послуги відповідача на постійній основі осіб, які зареєстровані, але не проживають, а тимчасово відсутні. У разі вибуття на постійне проживання цих осіб останні мали би знятися з реєстрації. В даному ж випадку тим самим суд визначив порушення права в майбутньому, що є неприпустимим.

Як зазначено відповідачем і підтверджується матеріалами справи, зняття нарахування за вказану послугу здійснюється строком на шість місяців відповідно до наказу «Луцькспецкомунтранс» від 17.06.2021 року №235, який зумовлений тим, що відсутність таких осіб є тимчасовою, тобто особи можуть повернутися у зазначене житлове приміщення. А тому, встановивши, що за період з 30 червня по 1 серпня 2023 року не було враховано документів, які підтверджують відсутність інших співвласників та зареєстрованих осіб у зазначеному приміщенні, та не здійснено перерахунок сум, що підлягають оплаті з урахуванням даної обставини, саме за цей період слід здійснити відповідне коригування оплати.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання здійснити коригування (зняття суми) за сплату послуги з поводження з побутовими відходами з розрахунку на одного споживача, починаючи з 30 червня 2023 року, але не безстроково, а по 1 серпня 2023 року, тобто до моменту відновлення права позивача з боку відповідача.

Отже, доводи апеляційної скарги частково є обґрунтованими, а тому через невідповідність висновків суду обставинам справи рішення суду слід змінити, доповнивши резолютивну частину рішення з зазначенням періоду, на який слід зобов`язати відповідача зробити коригування оплати послуг.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити, зазначивши період, на який підлягає поновленню порушене право позивача.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2024 року в даній справі змінити, доповнивши абзац другий резолютивної частини рішення після слів «починаючи з 30 червня 2023 року» фразою «по 1 серпня 2023 року».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 червня 2024 року.

Головуючий

Судді :