Справа № 577/1045/23
Провадження № 2/577/19/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Степаненко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Конотопі за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини доходу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання (далі мовою оригіналу) неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини з усіх видів заробітну (доходу) на одну дитину, а на двох дітей у розмірі 33% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

На обґрунтування у зверненні вказано, що від шлюбу з відповідачем, який був розірваний за рішенням суду від 07.02.2023 року, вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час діти проживають з матір`ю і фактично перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно аліменти не сплачує, що і стало підставою звернення до суду.

ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 року №3277 «Про результати службового розслідування» капітан ОСОБА_2 визнаний зниклим безвісти у зв`язу із із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби при веденні бойових дій з підрозділами держави-агресора Російської Федерації (а.с.42). Жодного судового рішення про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім або померлим не приймалось і відповідного актового запису не вносилось. З урахуванням наведеного, а також положень ст. 25 ЦК України, ОСОБА_2 був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с.46).

Суд, дослідивши представлені докази дійшов переконання про задоволення вимог в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Даний висновок зроблений виходячи із такого.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Частиною 1 ст. 12 цього Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом раніше, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з матір`ю і фактично перебувають на утриманні останньої (а.с.4-12).

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відтак, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Приписами ч.1 ст.183 СК України унормовано, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частиною першою статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.ст. 13, 76, 77 ЦПК України).

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду.

Зважаючи на наведене, доводи позивача, якими обґрунтовувався позов, зокрема щодо платоспроможності відповідача, який є військовослужбовцем, та можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку на двох неповнолітніх дітей є слушними, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.

Частиною 2 сатті 141 ЦПК України регламентовано, що у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись: ст.ст. 180, 181, 183 СК України, ст.ст. 10-13, 81, 141, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця селища Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 щомісяця аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.03.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 у прибуток держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання.

Суддя Кравченко В. О.