Справа №442/7372/22 Головуючий у 1 інстанції:Гарасимків Л.І.
Провадження №22-ц/811/728/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Гарасимків Л.А. від 31 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької об`єднаної територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради Львівської області, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2024 року позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Початок перебігу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини починається з дня набрання рішенням суду законної сили.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог, а саме: визначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у два місяці з дня набрання рішенням законної сили та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Зазначає, що позивачем не наведено доказів на підтвердження своїх доводів про необізнаність щодо власників квартири АДРЕСА_1 . Окрім того, інформація щодо власників квартири повинна була бути відомою позивачу, адже зазначена квартира приватизовувалась відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». І суб`єктами приватизації є всі члени сім`ї наймача, які мешкали в квартирі, яка підлягає приватизації. Позивачу було відомо, що в квартирі АДРЕСА_1 з 1986 року, крім його батька, також, проживала та була зареєстрованою його мати - ОСОБА_7 . Відповідно, при приватизації квартири остання згідно закону, також, набувала власність на відповідну частку. Якщо ж позивачу були б невідомі зазначені обставини, ОСОБА_1 міг з`ясувати інформацію щодо власників квартири у свого батька й отримати копії відповідних документів. У випадку відмови останнього, позивач міг з`ясувати таку інформацію шляхом звернення до нотаріуса і надсиланням останнім відповідного запиту до органу, що здійснював реєстрацію права власності (БТІ). Адже остаточне з`ясування, яке саме майно належить до спадкової маси, здійснюється нотаріусом, шляхом надіслання відповідних запитів, після відкриття спадкової справи (тобто після звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини). Жодних перешкод для вчинення позивачем вказаних дій не. Окрім того, зроблені судом першої інстанції висновки, щодо непроживання ОСОБА_8 на момент смерті ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не стосуються предмету спірних правовідносин, адже розглядається спір про визначення ОСОБА_1 додаткового строку на прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_7 та визнання права на спадкове майно. Й відповідно у справі повинні досліджуватись обставини щодо наявності правових підстав для спадкування ОСОБА_1 майна після смерті його матері, зокрема наявності підстав для поновлення строку для прийняття спадщини. Водночас предметом спору у даній справі не є усунення від спадкування після смерті ОСОБА_7 інших спадкоємців. Відповідно твердження позивача про те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 та, відповідно, що немає інших спадкоємців, які б претендували на зазначену частку спадкового майна ОСОБА_7 є таким, що не відповідає дійсності. А, також, не відповідає фактичним обставинам висновок суду першої інстанції про те, що спадщина за померлою ОСОБА_7 ніким не прийнята, інших спадкоємців, які б претендували на таку не встановлено. Крім того, судом не враховано, що оскільки ОСОБА_8 на момент смерті матері був фактично зареєстрованим за місцем її проживання, він, враховуючи цей факт, вважав себе таким що прийняв спадщину після померлої матері, і не вважав що йому непотрібно в строк шести місяців подавати відповідну заяву. Враховуючи наведене, суд першої інстанції, приймаючи рішення по даній справі, вирішив тим самим питання про права ОСОБА_6 та ОСОБА_9 за відсутності в останніх необхідного процесуального статусу відповідача. Водночас, незалучення ОСОБА_6 та ОСОБА_9 до участі у даній справі співвідповідачами є підставою для відмови у задоволенні позову. Участь вказаних осіб у спорі як третіх осіб не може бути достатнім обґрунтуванням відсутності порушення прав таких, адже процесуальне становище відповідача та третіх осіб є відмінним. Також є відмінним їх місце у спорі. Так, відповідачем повинна бути визначена особа, до якої звернута позовна вимога і щодо прав/обов`язків якої судом приймається рішення (рішення безпосередньо впливає на права/обов`язки особи. Водночас третя особа залучається до спору у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Місцева територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування може виступати відповідачем лише у випадку відсутності інших спадкоємців). Водночас у даних спірних правовідносинах, враховуючи вищевказані доводи, наявні інші спадкоємці. Як наслідок, саме такі спадкоємці повинні бути відповідачами у справі. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Окрім цього судом жодним чином не проаналізовано поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Фактично позивач будь-яких поважних причин пропуску не навів, а наведені слід вважати неповажними, про що вказано вище.

В судове засідання представник Дрогобицької міської ради Львівської області та треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 не з`явилися. однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Клопотання представника третіх осіб ОСОБА_10 про відкладення розгляду справи з підстав захворювання колегія суддів вважала необґрунтованим та відхилила, оскільки захворювання, про яке вказує представник триває з 8.08.2024 року, відповідно з цього часу треті особи могли б враховуючи таку обставину вирішити питання про залучення до участі у справі іншого представника; окрім цього у третіх осіб у справі є інший представник ОСОБА_3 , яким і була подана апеляційна скарга, однак будь-яких доказів про те що такий не міг взяти участь у розгляді справи з поважних причин не вказано та будь-яких доказів цього не подано; також, у справі відсутні будь-які докази про поважність причин неявки у судове засідання самих третіх осіб та доводів з приводу цього знову ж не наведено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, письмових пояснень третіх осіб, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.12, 13, 81, 89, 263 - 265, 268 ЦПК України, 1218, 1220, 1221, 1223, 1268, 1270, 1272 ЦК України та задовольняючи позов частково, виходив з того, що позивач є сином покійних ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Родинний зв`язок між ними підтверджується копією повторно виданого Свідоцтва про народження ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 від 09 листопада 2022 року.) ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 63 роки померла мати ОСОБА_7 , про що Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зроблено відповідний актовий запис за № 514 та видано Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_2 від «28» липня 2016 року. За життя мати ОСОБА_7 заповіт не склала. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача, ОСОБА_11 , про що Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 655 та видано Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_3 від «28» липня 2022 року. За життя батько ОСОБА_11 склав заповіт, з у присутності двох свідків: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яким все належне йому майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповів своєму синові позивачу ОСОБА_1 . Даний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою Миколою Миколайовичем 27 липня 2022 року та зареєстрований в реєстрі за № 615,616. Крім того, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 43 роки помер рідний брат позивача - ОСОБА_8 , про що Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зроблено відповідний актовий запис за № 530 та видано Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_4 від «18» серпня 2017 року. Після смерті матері ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на (одну другу) ідеальну частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 10 листопада 2022 року, з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті батьків позивач ОСОБА_1 звернувся із відповідними заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Легеди Миколи Миколайовича. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 70596667 від 10.11.2022 року, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легеда Миколою Миколайовичем була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_11 (номер у спадковому реєстрі:69909515) з метою видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька ОСОБА_11 на належну йому (одну другу) ідеальну частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Проте, як вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 листопада 2022 року виданої приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легеда Миколою Миколайовичем, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на належну їй (одну другу) ідеальну частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Причиною відмови нотаріуса стало пропущення строку для прийняття спадщини, а також не подання оригіналу правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця на зазначену вище квартиру, а лише його копія. Суд виходив з того, що спадщина за померлою ОСОБА_7 ніким не прийнята, інших спадкоємців, які б претендували на таку - не встановлено, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою, позивач в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування та те, що позивачем надано належні та допустимі докази поважності пропущеного строку для прийняття спадщини, а тому суд приходить до висновку, що позивачу слід встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Однак, що стосується вимог про визнання права власності, то суд зазначає, що відповідно до положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Таким чином вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Крім того позивачем не доведено факту відсутності правовостановлюючих документів на квартиру , що розташована за адресою АДРЕСА_2 З огляду на встановлені судом обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на (одну другу) ідеальну частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 в судовому засідання свого підтвердження не знайшли, відтак в тій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи; обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; відповідно обставини, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Дрогобицької об`єднаної територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради Львівської області, за участю третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.12.2022 року просив суд:

- визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , додатковий строк в 1 (один) місяць для прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на (одну другу) ідеальної частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею - 40,2 кв.м.

Позов мотивував тим, що він є сином покійних ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Родинний зв`язок між ними підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 від 09 листопада 2022 року.) 28 липня 2016 року у віці 63 роки померла його матір - ОСОБА_7 , про що Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зроблено відповідний актовий запис за №514 та видано Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_2 від 28 липня 2016 року. За життя мати ОСОБА_7 заповіт не склала. ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці ІНФОРМАЦІЯ_10 помер батько - ОСОБА_11 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зроблено відповідний актовий запис за № 655 та видано Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_3 від 29 липня 2022 року. За життя батько ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , склав заповіт, у присутності двох свідків: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яким все належне йому майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповів своєму синові ОСОБА_1 . Даний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою Миколою Миколайовичем 27 липня 2022 року та зареєстрований в реєстрі за № 615,616. Після смерті батьків відкрилася спадщина на належне їм спадкове майно, а саме право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Дана квартира належала по (одній другій) ідеальної частки батькові ( ОСОБА_11 ) та матері ( ОСОБА_7 ), згідно свідоцтва на право власності на квартиру (будинок), виданого 28 січня 1997 року Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду, згідно з розпорядженням від 28 січня 1997 року за № 19-р, зареєстрованого в Дрогобицькому МБТІ і записана у реєстрову книгу за №7631. Після смерті матері - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ні чоловік - ОСОБА_11 (батько позивача ОСОБА_1 ), ні син - ОСОБА_1 (який помер) не оформили у встановленому законом порядку своїх спадкових прав, при тому, що батько проживав разом зі своєю дружиною (матір`ю позивача) та вели спільне господарство до дня її смерті. ІНФОРМАЦІЯ_12 , з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті батьків, ОСОБА_1 звернувся із відповідними заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Легеди Миколи Миколайовича. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 70596667 від 10.11.2022 року, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою М.М. була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_11 (номер у спадковому реєстрі №69909515) з метою видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька ОСОБА_11 на належну йому (одну другу) ідеальну частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Проте, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 листопада 2022 року виданої приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою Миколою Миколайовичем, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на належну їй (одну другу) ідеальну частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Причиною відмови нотаріуса стало пропущення строку для прийняття спадщини, а також не подання оригіналу правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця на зазначену вище квартиру, а лише його копія. Для прийняття спадщини йому було рекомендовано звернутися до суду. Крім того, зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 43 роки помер рідний брат позивача - ОСОБА_8 , про що Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зроблено відповідний актовий запис за № 530 та видано Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_4 від 18 серпня 2017 року. Вважає, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців, які б претендували на зазначену частку спадкового майна ОСОБА_7 за законом, чи за заповітом немає. Вважав, що батько є єдиним власником квартири за адресою АДРЕСА_2 , відтак у зв`язку із вказаними обставинами він не може оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину на майно в нотаріальній конторі, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є сином покійних ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Родинний зв`язок між ними підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 від 09 листопада 2022 року.)

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_7 , про що Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зроблено відповідний актовий запис за № 514 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 28 липня 2016 року. За життя мати ОСОБА_7 заповіт не склала.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер рідний брат позивача ОСОБА_8 , про що Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зроблено відповідний актовий запис за №530 та видано Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_4 від 18 серпня 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача, ОСОБА_11 , про що Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 655 та видано Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_3 від 28 липня 2022 року.

За життя батько ОСОБА_11 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів своєму синові ОСОБА_1 . Даний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою Миколою Миколайовичем 27 липня 2022 року та зареєстрований в реєстрі за № 615,616.

Після смерті матері ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на (одну другу) ідеальну частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

10 листопада 2022 року, з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті батьків, ОСОБА_1 звернувся із відповідними заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Легеди Миколи Миколайовича.

Як вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі за №70596667 від 10.11.2022 року, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою М.М. була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_11 (номер у спадковому реєстрі №69909515) з метою видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька ОСОБА_11 на належну йому (одну другу) ідеальну частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 листопада 2022 року виданої приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою Миколою Миколайовичем, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на належну їй (одну другу) ідеальну частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Причиною відмови нотаріуса стало пропущення строку для прийняття спадщини, а також не подання оригіналу правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця на зазначену вище квартиру, а лише його копія.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно

до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися з учасниками справи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача або незалучення належного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач визначив відповідачем Дрогобицьке об`єднанання територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради Львівської області, посилаючись на те, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду: від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), від 15 січня 2020 року у справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19), від 20 грудня 2021 року у справі № 502/1603/18 (провадження № 61-10329св21), від 24 травня 2023 року у справі № 291/559/21 (провадження № 61-4425св23), та інших.

Тобто, Дрогобицьке об`єднанання територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради Львівської області може бути відповідачем у даній справі лише при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, окрім доведення поважності підстав пропуску для прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_7 , шляхом подання позову, також, намагається довести й те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , як спадкоємці ОСОБА_8 не набули права спадкування на кв. АДРЕСА_1 , оскільки таке право не набув ОСОБА_8 , так як (на думку позивача) фактично не проживав з ОСОБА_7 на момент її смерті. Враховуючи, що факт проживання чи не проживання ОСОБА_8 у вказаній вище квартирі на час смерті батька підлягає доказуванню, відповідно слід було залучити наявних у справі третіх осіб (спадкоємців ОСОБА_8 ), як відповідачів, оскільки таке рішення у справі прямо впливає на їх права та законні інтереси, створюватиме нові та змінюватиме їх права та обов`язки. Залучення їх в статусі третіх осіб відрізняється від залучення як відповідачів та впливає на реалізацію ними прав та обов`язків та значно звужує їх. Зокрема, вони позбавляються права на подання заяви про застосування строків позовної давності, зустрічного позову, тощо

Розгляд справи за відсутності належних відповідачів унеможливлює висновки щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті пред`явленого позову, оскільки в такому випадку порушується принцип диспозитивності цивільного судочинства та принцип змагальності сторін.

Отже, пред`явлення у цій справі позивачем згаданих вимог, які безпосередньо стосуються прав та обов`язків принаймні третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , вказує на неможливість розгляду таких судом у спорі, в якому останніх не було залучено відповідачами, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Без залучення належного кола відповідачів позовні вимоги не можуть бути вирішені, що є безумовною та самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Окрім того, згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом із тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.

Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначав, що не прийняв спадщину оскільки не знав, що спірної квартири належала його покійній матері. Наведена обставина не свідчить про наявність будь-яких об`єктивних та істотних перешкод для отримання спадщини.

Колегія суддів на підставі доказів поданих сторонами, вважає, що зазначені позивачем причини пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій.

Враховуючи, що Дрогобицьке об`єднанання територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради Львівської області, як орган місцевого самоврядування, не є належним відповідачем у даній справі, оскільки такими є ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , які залучені до розгляду цієї справи як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, а також те, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, колегія суддів вважає неповажними, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення суду в частині задоволення позовних вимог з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказаним доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та таку задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2024 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дрогобицької об`єднаної територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради Львівської області, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2024 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді : Н.П. Крайник

М.М. Шандра