Справа № 165/1500/22 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/771/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

вивчивши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 14 грудня 2022 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 25 червня 2024 року, здавши її у цей день у відділення Нової пошти. В апеляційній скарзі позивач просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилається на те, що про існування даного позову вона не знала, оскільки не уповноважувала представника для здійснення її інтересів, зокрема подання будь-яких позовів.

За змістом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області ухвалено 14 грудня 2022 року без участі сторін ( а.с. 40).

Апеляційну скаргу позивачем подано до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 25 червня 2024 року.

Відповідно до частини 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» ( ч. 4 ст. 62 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява була подана та підписана представником ОСОБА_3 ( а.с. 3), до позовної заяви було додано ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Улибіною- Вельгус Мартою Віталіївною ( а.с. 14) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ( а.с. 15).

ОСОБА_1 не спростовано достовірності повноважень адвоката Улибіної- Вельгус М.В. на представництво інтересів позивача та вчинення дій в інтересах клієнта відповідно до наданих повноважень. Апелянтом голослівно, без належних доказів, вказано про необізнаність перебування в провадженні суду даної цивільної справи. ОСОБА_1 не подала доказів та не зазначила про їх існування, про її звернення в правоохоронні органи щодо неправомірності та незаконності дій адвокат Улибіної - Вельгус М.В..

В апеляційній скарзі не наведено жодного спростування, що докази на представництво є неналежними та оспореними.

За таких обставин необхідно дійти висновку, що позов був поданий з відома позивача та саме в її інтересах її представником, яка діяла на підставі ордера.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 129-1 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Крім цього, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Так як апеляційна скарга позивачем подана лише 25 червня 2024 року, тобто більше ніж через рік з дня ухвалення оскаржуваного рішення суду, у даному випадку застосовуються положення ч.2 ст.358 ЦПК України, згідно яких незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційний суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Разом з тим, позивач не навела об`єктивних перешкод для подачі апеляційної скарги у встановлений законом строк, які пов`язані саме з введенням в Україні воєнного стану.

Питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Такі висновки відповідають викладеним в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі №127/2897/13-ц.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 після спливу більш як одного року з дня виготовлення повного тексту рішення, а також враховуючи відсутність передбачених п.п.1 і 2 ч.2 ст.358 ЦПК України виняткових обставин, які б давали підстави для поновлення такого строку, апеляційний суд згідно приписів ч.2 ст.358 ЦПК України відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц, де ОСОБА_4 вказала, що встановлений ч.2 ст.358 ЦПК України річний строк апеляційного оскарження, при відсутності винятків, є присічним і поновленню не підлягає. Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними встановленні державами обмеження щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року). При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Така ж позиція щодо неможливості поновлення встановленого ч.2 ст.358 ЦПК України присічного річного строку апеляційного оскарження, за відсутності передбачених цією нормою винятків, сформована у цілому ряді рішень Верховного Суду, зокрема: від 24 грудня 2020 року у справі № 333/7054/16-ц, від 24 грудня 2020 року у справі № 761/22804/15-ц, від 23 грудня 2020 року у справі № 2-11205/10, від 16 грудня 2020 року справі № 2-4247/11.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.41, 47 Рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України», № 3236/03 від 03.04.2008 року, у справі «Мушта проти України», № 8863/06 від 18.11.2010 року).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Отже, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Тим більше, якщо строк поновлюється без поважних причин.

Що стосується забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення у контексті пропуску строку на таке оскарження, у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо: 1) пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З урахуванням наведеного відсутні передбачені законом підстави для відкриття апеляційного провадження за поданою позивачем ОСОБА_1 апеляційною скаргою на заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 грудня 2022 року, у зв`язку із чим необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою, що відповідає ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Керуючись ст.358 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати неповажними зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 грудня 2022 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя:

Судді:

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Ухвала набрала законної сили 01 липня 2024 року

Помічник судді С.В. Мулярчук

Дата засвідчення копії: 02 липня 2024 року