ПОСТАНОВА

іменем України

14 травня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/1347/23

провадження № 22-ц/4809/403/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 ,на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 листопада 2023 рокуу складі судді Мохонько В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» (далі по тексту ТОВ «Сучасний факторинг») про застосування наслідків нікчемного правочину.

В обґрунтування позову посилалася на те, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнаний недієздатним та встановлено над ним опіку. Опікуном призначено її - ОСОБА_1 . 25 листопада 2021 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Сучасний факторинг» було укладено договір №0, згідно із умовами якого ТОВ «Сучасний факторинг» надає в кредит грошові кошти, а ОСОБА_2 зобов`язується повернути позику в установлений термін. Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_2 було отримано товар на суму 31415,00 грн. 23 січня 2023 року представником ТОВ «Сучасний факторинг» позивачеві направлено претензію-вимогу, згідно з якою сума заборгованості складає 37952,12 грн. Вважала, що договір, укладений недієздатною особою, є нікчемним і тому просила застосувати наслідки нікчемного правочину та повернути сторони у попередній стан до укладення договору.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд застосувати наслідки нікчемного правочину від 25 листопада 2021 року №0, укладеного між ТОВ «Сучасний факторинг» та ОСОБА_2 , повернувши сторони у попередній стан до укладення договору.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда 02 листопада 2023 рокувідмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , та її представник адвокат Іващенко І.Ю. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 грудня 2017 року по справі №404/5069/17 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним і над ним встановлено опіку. Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

25 листопада 2021 року між ТОВ «Сучасний факторинг» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0 про надання кредиту у розмірі 35467,54 грн на придбання товару у ТОВ «Комфі Трейд» (а.с.7-8).

Відповідно до видаткової накладної №ЧСHD1-0105 ОСОБА_2 отримав ноутбук ігровий Acer Nitro 5 AN515-55 (NH.Q7MEU.009) Black, Microsoft Windows 10 Home 32-bit/64 bit AII Lnc PK Lik Online Dwnld NR, Office Home and Student 2021 AII Lng PK Lik Online Central/Eastern Euro Onlу Dwn (електронний ключ), навушники вкладиші бездротові TWS OPPO Enco W11 White (ET141), сумку для ноутбуку RIVACASE 8231 Grey 15.6, мишу бездротову Logitech M185 WL Red 910-002240, С_Аkademy строком дії 3 місяці примірник програмної продукції на загальну суму31 415,00 грн (а.с.6).

23 січня 2023 року ТОВ «Сучасний факторинг», від імені якого діяло ТОВ «Прімо Колект», надіслав ОСОБА_2 претензію-вимогу №21990060 про сплату заборгованості за кредитом у розмірі 37952,12 грн (а.с.5).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач, яка є опікуном ОСОБА_2 , не надала суду переконливих доказів того, що нею такий правочин між ОСОБА_2 та ТОВ «Сучасний факторинг» не був схвалений. Вказав, що наявність паспорту у підопічного ОСОБА_2 свідчить, на думку суду, про схвалення опікуном такого правочину.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб,визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі статтею 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб..

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У п.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №905/2260/17 вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Якщо право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц,провадження № 14-651цс18).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Ефективність обраного захисту цивільного права залежить від характеру вимоги. Для захисту своїх майнових інтересів власник або суб`єкт іншого речового права може використовувати вимоги про визнання недійсною угоди щодо відчуження належної власнику речі (якщо мова йде про оспорюваний правочин) або про застосування наслідків недійсності правочину (якщо мова йде про вчинення нікчемного правочину). В обох випадках загальним наслідком вчинення недійсної угоди стане реституція, яка полягає, зокрема, у поверненні конкретної речі (предмета угоди) первинному власнику.

Звернувшись до суду з позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , просила суд ухвалити судове рішення, яким застосувати наслідки недійсності правочину, а саме договору від 25 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ «Сучасний факторинг» та ОСОБА_2 , повернувши сторони в попередній стан до укладення договору (а.с.3).

Тобто, у цій справі позивач заявляє вимогу про те, що, оскільки укладена угода є нікчемною, зазначене має наслідком реституцію (повернення сторін недійсного договору у первісний стан). При цьому, позивачем не конкретизовано, яким саме чином необхідно повернути сторін договору від 25 листопада 2021 року у первісний стан. Колегія суддів зокрема враховує надані ОСОБА_1 пояснення щодо неможливості повернення товару, придбаного відповідно до видаткової накладної №ЧСHD1.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3, 4 ст.226 ЦК України Опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою, у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. У разі відсутності такого схвалення цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою, є нікчемними. Дієздатна сторона зобов`язана повернути опікунові недієздатної фізичної особи все одержане нею за цим правочином, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість майна за цінами, які існують на момент відшкодування. Опікун зобов`язаний повернути дієздатній стороні все одержане недієздатною фізичною особою за нікчемним правочином. Якщо майно не збереглося, опікун зобов`язаний відшкодувати його вартість, якщо вчиненню правочину або втраті майна, яке було предметом правочину, сприяла винна поведінка опікуна. Дієздатна сторона зобов`язана відшкодувати опікунові недієздатної фізичної особи або членам її сім`ї моральну шкоду, якщо буде встановлено, що вона знала про психічний розлад або недоумство другої сторони або могла припустити такий її стан.

Отже, одна лише вимога про реституцію без уточнення її конкретної реалізації, відповідно до ст.226 ЦК України, не відповідає завданням цивільного судочинства ефективному захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи, оскільки чітко не визначена позивачем.

Враховуючи викладене вище заявлені ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , позовні вимоги про застосування наслідків нікчемного правочину задоволенню не підлягають з підстав обрання нею неефективного способу захисту своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначене відповідно до вимог ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог із зазначених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 листопада 2023 рокускасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» про застосування наслідків нікчемного правочину відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 травня 2024 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

С.І. Мурашко