Номер справи 237/2252/24
Номер провадження 2/237/663/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.24року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Ліпчанський С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Мар`їнської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно.

Дослідивши матеріали справи, суддя вбачає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.177 ЦПК України.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд наголошує на тому, що Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Таким чином, виходить, що позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання позовної заяви.

Позивач звертаючись до суду із позовом просив суд звільнити від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 3 ст. 136 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначені підстави, з яких суд може відстрочити та розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати.

Однак, позивачами до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження факту неможливості сплати судового збору, а саме, що їх майновий стан перешкоджає сплаті ними судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, відповідно до ст.12 ЦПК України позивач повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Наведене свідчить про відсутність належних доказів про наявність обставин, які б давали підстави зменшення та відстрочення позивачу судового збору або звільнення його від його сплати.

Таким чином, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу необхідність подачі таких доказів для розгляду відповідного клопотання.

Згідно з ч. 1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, так як подана з порушенням вимог ст.175,177 ЦПК України, з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Пропоную позивачу у визначений строк подати до суду документ про сплату судового збору за позовні вимоги або документи, що підтверджують підстави для зменшення та відстрочення, або звільнення позивачів від сплати судового збору відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.43,95,175,177,185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Мар`їнської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно залишити без руху.

Надати позивачу строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.

Попередити позивача, що у випадку не виправлення недоліків позовна заява буде вважатись не поданою і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.М.Ліпчанський