ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Суми

Справа №591/7968/23

Номер провадження 22-ц/816/997/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2024 року, у складі судді Сидоренко А.П., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 17 січня 2024 року,

в с т а н о в и в :

11 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання розірвання шлюбу фіктивним, зобов`язання вчинити дії та свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2022 року, справа №591/2072/22, яке набрало законної сили 09 серпня 2022 року, було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований відділом ДПАЦС у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №1374 від 09 серпня 1974 року. Під час перебування у шлюбі у позивачки та ОСОБА_4 народилися дві дочки: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У січні 2022 року, перед початком широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, позивачка поїхала в гості до молодшої доньки ОСОБА_5 , яка проживає в Італії, де і залишилася на тривалий час. А з лютого 2022 року просила приїхати туди і чоловіка, він відмовлявся, і на цьому ґрунті вони з чоловіком і з доньками посварилися. Сварка з чоловіком на дуже напруженій емоційній хвилі переросла у передчасне розірвання шлюбу, без реального наміру припиняти шлюбно-сімейні відносини.

Оскільки подружжя перебувало під час сварки у різних країнах і звернутися, в порядку ст. 106 СК України, безпосередньо до органів реєстрації цивільного стану не мали можливості, неповнолітніх дітей не мали, шлюб було розірвано шляхом подання позовної заяви через підсистему «Електронний суд». До органів ЗАГС за проставленням штампів про розірвання шлюбу та отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу не зверталися та й не мали наміру звертатися, оскільки, шлюб фактично розірваний не був.

Наприкінці серпня 2022 року позивачка з чоловіком примирилися, їх стосунки налагодилися, чоловік визнав, що її від`їзд з України і пропозиція виїхати і йому разом з нею, є турботою про свою та його безпеку, а не боягузливим втікацтвом. Після розірвання шлюбу позивач та ОСОБА_4 продовжували проживати разом однією сім`єю, вели спільне господарство, підтримували сімейно-шлюбні стосунки, мали взаємні права та обов`язки, мали спільний бюджет та спільні інтереси. Ніхто з родини і друзів, окрім старшої доньки ОСОБА_2 , яка, як адвокат, представляла інтереси у справі про розірвання шлюбу між батьками, не знав про те, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у липні 2022 року було розірвано, навпаки, всі планували наступного 2024 року святкувати «золоте весілля». Діти та онуки розірвання шлюбу між батьками (бабусею та дідусем) реальним не сприймали.

Після погіршення наприкінці 2022 року здоров`я чоловіка у квітні 2023 року він теж виїхав до Італії, де проживав разом з позивачкою. У травні 2023 року йому було зроблено операцію на відкритому серці в Приватній клініці кардіопневмології «Монтеверджіне». Позивачка весь час була поруч як дружина ОСОБА_4 , про що вказано і у звіті про виписку з клініки. 19 липня 2023 року позивачка разом з чоловіком, за його ініціативою, повернулися в Україну. Позивачка з чоловіком неодноразово планували поновити шлюб у встановленому законом порядку, але через часті повітряні тривоги та нестабільний стан здоров`я в післяреабілітаційний період ОСОБА_4 , вони не встигли поновити шлюб.

20 серпня 2023 року чоловіка позивачки бригадою екстреної швидкої допомоги, у супроводі позивачки, було госпіталізовано до Центральної міської лікарні м. Суми. ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік позивачки ОСОБА_4 помер у лікарні, де з ним до останнього була його дружина ОСОБА_1 (позивач). Усі витрати по похованню чоловіка позивачка взяла на себе. Для всіх близьких та друзів позивачка та ОСОБА_4 залишалися чоловіком та дружиною по день його смерті.

Після смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини присадибної земельної ділянки, а також 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки позивачка не може прийняти спадщину після смерті свого чоловіка, а діти розірвання шлюбу між батьками в судовому порядку фіктивним не визнавали, позивач була змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд:

- визнати розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинене на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2022 року по справі №591/2072/22, фіктивним;

- зобов`язати Відділ ДРАЦС у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) скасувати відмітку про розірвання шлюбу між позивачкою та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2022 року по справі №591/2072/22, в актовому записі «про шлюб» №1374 від 09 серпня 1974 року Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання розірвання шлюбу фіктивним, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Доводить, що дії щодо подання позову про розірвання шлюбу носили характер з`ясування сімейних відносин, протистояння характерів, способу вплинути один на одного, а не сварок, що тягнуть розірвання шлюбу. Вказує, що зазначення нею про окреме проживання протягом останніх 5 років є формальним для подання позову і спростовується фактом їх спільних подорожей, в тому числі 05 січня 2020 року до м. Миколаїв на військову присягу до онука. Наприкінці серпня 2022 року всі непорозуміння з чоловіком були вирішені, однак з`ясувалося, що рішення суду про розірвання шлюбу 09 серпня 2022 року набрало законної сили, але це ніяк не вплинуло на їх подружнє життя, вони проживали однією сім`єю. Ніхто із родини та друзів, крім старшої дочки, не знав про розірвання їх шлюбу, планували у 2024 році святкувати ювілей їх весілля, і до дня смерті чоловіка для всіх вони залишалися чоловіком та дружиною.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яку вона не може прийняти, як спадкоємець першої черги, через рішення про розірвання шлюбу.

Вважає, що враховуючи безумовне визнання відповідачами позову, яке не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб наявні підстави для задоволення її позову про визнання розірвання шлюбу з ОСОБА_4 фіктивним.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просили задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 27 червня 2024 року надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу.

Позивач ОСОБА_1 повідомлена про час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана.

Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

У відповідності до ст. 108 СК України за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім`єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Судом встановлено та з матеріалів справи убачається, що 09 серпня 1974 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстровано в Відділі ДРАЦС у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №1374, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9) .

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2022 року, справа № 591/2070/22 (провадження № 2/591/1643/22), розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 09 серпня 1974 року у Відділі ДРАЦС у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №1374, (а.с. 10-11).

Згідно з Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13).

Копіями документів КП «Спеціалізований комбінат» підтверджується, що ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_4 та понесла у зв`язку з цим витрати (а.с. 14, 15,16, 17).

З копії закордонного паспорту ОСОБА_4 вбачається, що в паспорті є відмітка про перетин кордону за 18 липня 2023 року (а.с. 18).

За даними медичної виписки з приватної клініки «Montervergine» пацієнту ОСОБА_6 , 1951 року народження, 18 травня 2023 року проведено операцію на серці (а.с.21-27).

За таких обставин, ухвалюючи рішення про відмову у визнанні фіктивним розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2022 року на підставі ст.ст. 109, 112 СК України, суд першої інстанції виходив з того, що ст. 108 СК України визначено можливість визнання фіктивним розірвання шлюбу, якщо такий шлюб розірвано відповідно до положень ст. 106 СК України, а саме, органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Таке рішення суду узгоджується з висновками зробленими Верховним Судом у постанові від 07 травня 2020 року в справі № 461/6692/16-ц (провадження № 61-46020св18), у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 644/6976/16-ц, що «розірвання шлюбу може бути визнане фіктивним за таких умов: розірвання шлюбу повинно бути здійснене відповідно до положень статті 106 СК України, тобто органом державної реєстрації актів цивільного стану; жінка та чоловік після розірвання шлюбу продовжували проживати однією сім`єю; на момент розірвання шлюбу вони не мали на меті припинення шлюбних відносин. При цьому для визнання розірвання шлюбу фіктивним є необхідною наявність не лише факту спільного проживання, а і фактів, які підтверджують існування в обох з подружжя внутрішньої волі до підтримання подальших шлюбних відносин та її виявлення у вигляді активних дій. Такими активними діями є: 1) дії, спрямовані на реалізацію функцій сім`ї та мети шлюбних відносин (наприклад, репродуктивної функції); 2) подальше активне ведення спільного господарства, подальша спільна праця, спрямована на забезпечення фінансової стабільності союзу чоловіка та жінки та збільшення їх спільного капіталу. […]».

Тобто, для визнання розірвання шлюбу фіктивним є необхідною наявність не лише факту спільного проживання, а і фактів, які підтверджують існування в обох з подружжя внутрішньої волі до підтримання подальших шлюбних відносин та її виявлення у вигляді активних дій.

Судом правильно взято до уваги обставини, встановлені судом при ухваленні рішення про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 09 серпня 2022 року, щодо окремого проживання чоловіка протягом останніх п`яти років, фактичного припинення ними шлюбних відносин та визнання позову про розірвання відповідачем ОСОБА_4 .

З моменту розлучення ОСОБА_1 до смерті чоловіка ОСОБА_4 , минуло більше року, за життя чоловіка жінка не намагалася офіційно відновити реєстрацію шлюбу.

Колегія суддів зазначає, що оскільки ОСОБА_4 помер, то неможливо встановити його наміри при розірванні шлюбу, а позивачкою не надані беззаперечні докази, що на момент розірвання шлюбу вона із чоловіком не мали намір фактично розірвати шлюб.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що за наявності рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, яким встановлені обставини припинення шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відсутні підстав для визнання фіктивним такого розірвання шлюбу у порядку ст. 108 СК України.

При відмові у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання фіктивним розірвання шлюбу, суд правильно не вбачав підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) скасувати відмітку про розірвання шлюбу, як похідної.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про визнання відповідачами позву, як підставу для його задоволення, оскільки згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов