Справа № 201/6315/24
Провадження № 2/201/2938/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних по ст. 625 ЦК України,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 30.05.2024р. надійшла позовна заява ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних по ст. 625 ЦК України (а.с. №3-5).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 05.06.2024р. позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження та відповідно до положень ч.1 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №57).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача - генеральний директор ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» Дяченко Є.Г. посилався на те, що 01.07.2008р. між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0266/08/15-Z, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 103 000 доларів США. Поручителем за цим кредитним договором виступив ОСОБА_2 за договором поруки від 01.07.2008р. № 0266/08/15-Z (П). Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.03.2010р. у справі № 2-471/2010 за цим кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була солідарно стягнута заборгованість у розмірі 821 020 грн. 60 коп., а також судові витрати. 01.08.2019р. у справі № 2-471/2010 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області замінено сторону стягувача - на ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.03.2010р. у справі № 2-471/2010 станом на дату подачі позову не виконано. Отже, зауважуючи на тому, що формулювання ст. 625 ЦК України орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер, представник позивача просив стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача нараховані за період з 01.05.2021р. по 23.02.2022р. (включно) інфляційні втрати у розмірі 66 195 грн. 03 коп. та 3 відсотки річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 20 176 грн. 86 коп., а разом - 86 371 грн. 89 коп., а також понесені ним судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 13 000 грн. та судового збору у розмірі 3 028 грн.

В судові засідання 11.07.2024р. та 22.07.2024р. сторони (їх представники) не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом надіслання повідомлень на е/пошту та засобами поштового зв`язку (а.с. № 56-66, 68-72).

В заяві до суду від 22.07.2024р., яка надійшла в системі «Електронний суд» (сформована 19.07.2024р.), представник позивача адвокат Змієвська Т.П. (діє на підставі довіреності від 03.01.2024р. а.с. № 76) просила справу розглядати за відсутності представника позивача (а.с. № 73).

Відповідачі в судові засідання по справі, які призначалися на 11.07.2024р. та 22.07.2024р., не з`явилися. Про дату розгляду справи були повідомлені за можливостями суду по повідомленню сторін у справі, які станом на 22.07.2024р. проживають (або зареєстровані) на тимчасово окупованих територіях України або в зоні бойових дій, а саме шляхом направлення sms-повідомлень, які за повідомленням оператора мобільного зв`язку не отримані з технічних причин (а.с. №63, 64, 69, 71), а також шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України» (а.с. № 65, 66, 70, 72).

Відправлення поштової кореспонденції за останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання відповідачів, місцем знаходження нерухомого майна (м. Маріуполь Донецької області а.с. № 54, 55) є неможливим у зв`язку з тим, що м. Маріуполь Донецької області наразі є тимчасово окупованою територією України, що підтверджується відповіддю наданою ДД АТ «Укрпошта» від 12.10.2022р. (а.с.№ 59).

Отже, належним чином повідомлені про розгляд справи судом відповідачі в судові засідання повторно не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за своєї відсутності не надали, а також не скористалися правом ознайомлення з матеріалами справи та подачі відзиву на позов.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням заяви представника позивача та повторної неявки відповідачів, суд у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 22.07.2024р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення у справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки ні по тексту позову, ні по тексту заяви до суду від 22.07.2024р. не було згоди представника позивача на ухвалення заочного рішення суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку змісту заперечень проти позову, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

01.07.2008р. між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0266/08/15-Z, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 103 000 доларів США (а.с. № 7-8).

Поручителем за цим кредитним договором виступив ОСОБА_2 за договором поруки від 01.07.2008р. № 0266/08/15-Z (П) (а.с. №9).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.03.2010р. у справі № 2-471/2010 за цим кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була солідарно стягнута заборгованість у розмірі 821 020 грн. 60 коп., а також судові витрати (а.с. № 9зв.ст.-10).

По цивільній справі № 2-471/2010 позивачем (стягувачем) АКБ «Форум» отримані виконавчі листи (а.с. № 10зв.ст.-12зв.ст.).

01.08.2019р. у справі № 2-471/2010 (провадження № 6/263/225/2019) Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області замінено сторону стягувача з АКБ «Форум» на правонаступника - ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (а.с. № 12зв.ст.-13).

Рішення суду станом на день подачі позовної заяви не виконано, представник позивача, зауважуючи на тому, що формулювання ст. 625 ЦК України орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер, просив стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача нараховані за період з 01.05.2021р. по 23.02.2022р. (включно) інфляційні втрати у розмірі 66 195 грн. 03 коп. та 3 відсотки річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 20 176 грн. 86 коп., а разом - 86 371 грн. 89 коп.

Суд з приводу цих позовних вимог зазначає наступне.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки боржники прострочили виконання грошового зобов`язання, представник позивача просив стягнути з відповідачів солідарно нараховані за період з 01.05.2021р. по 23.02.2022р. (включно) інфляційні втрати у розмірі 66 195 грн. 03 коп. та 3 відсотки річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 20 176 грн. 86 коп., а разом - 86 371 грн. 89 коп.

Розрахунок сум інфляційних втрат та 3 річних долучено до позовної заяви та судом перевірено (а.с. № 6).

Суд зауважує, що розрахунок позивачем здійснено з урахування положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, де зазначено, що у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності визначеною ст.625 ЦК України.

Так пунктом 18 передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, пунктом 18 передбачено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в України» затвердженого Законом України від 24.02.2022р. №2102/IX (зі змінами) введено воєнний стан в України з 24.02.2022р., який наразі продовжено до 11.08.2024р.

Оскільки позивачем розрахунок 3 відсотків річних та інфляційних втрат здійснено за період з 23.02.2019р. по 23.02.2022р., позовні вимоги підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, враховуючи, що відповідачі не виконують рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.09.2012р. у справі № 2-471/2010 від 01.03.2010р., позовні вимоги ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних по ст. 625 ЦК України підлягають задоволенню та з останніх на користь позивача слід стягнути солідарно нараховані за період з 01.05.2021р. по 23.02.2022р. (включно) інфляційні втрати у розмірі 66 195 грн. 03 коп. та 3 відсотки річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 20 176 грн. 86 коп., а разом - 86 371 грн. 89 коп.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 028 грн., по 1 514 грн. з кожного відповідача (а.с. №7).

Стосовно стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Із положень ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-цвід 20.09.2018р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу у розмірі 13 000 грн. до позовної заяви долучено: копію договору про надання правової допомоги від 03.01.2023р. № 02-01/2023, який укладено між АО «АССІСТАНС» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», акт приймання-передачі наданих послуг від 14.05.2024р., заявка на надання юридичної допомоги № 14 від 09.05.2024р., копію довіреності директора ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» Дяченка Є.Г. від 03.01.2024р. на ім,я адвоката Змієвської Т.П., копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю на ім,я адвоката Змієвської Т.П.(а.с. № 20-21, 23, 24, 75, 76).

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18.

Перевіривши зміст наданих документів, суд зазначає, що заявлені до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 13 000грн. є неспівмірними зі складністю цивільної справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), а тому розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, у співмірності до наданих послуг, слід стягнути у розмірі 5 000грн., тобто по 2 500 грн. з кожного відповідача.

Зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем, судом також враховано, що цивільна справа розглядалась за відсутності представника позивача, а також те, що судова практика за цією категорією є сталою, отже у цій цивільній справі не вимагалося від адвоката вивчення великої кількості норм права.

На підставі викладеного, керуючись ст.625 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 133, 137, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних по ст. 625 ЦК України задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» нараховані за період з 01.05.2021р. по 23.02.2022р. (включно) інфляційні втрати у розмірі 66 195 грн. 03 коп. та 3 відсотки річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 20 176 грн. 86 коп., а разом - 86 371 грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 грн., тобто по 2 500 грн. з кожного відповідача.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 028 грн., тобто по 1 514 грн. з кожного відповідача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.