ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5100/24 Справа № 209/795/21 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агенства України з управління зоною відчуження, Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "РАДОН" про зобов`язання укласти трудовий договір шляхом винесення Наказу про прийняття на роботу на посаду директора ДСП "Об`єднання "РАДОН" та укладання контракту в порядку визначеним чинним законодавством, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного агенства України з управління зоною відчуження, Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "РАДОН" про зобов`язання укласти трудовий договір шляхом винесення Наказу про прийняття на роботу на посаду директора ДСП "Об`єднання "РАДОН" та укладання контракту в порядку визначеним чинним законодавством, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 лютого 2021 року йому стало відомо, що на Державному спеціалізованому підприємстві «Об`єднання «Радон» м. Київ звільнилася посада директора підприємства, що підтверджується Наказом № 56-к/тр від 08 лютого 2021р. Маючи необхідну кваліфікацію за спеціальністю та досвід роботи на керівних посадах у сфері поводження з радіоактивними відходами, він 09 лютого 2021року склав відповідну Заяву про прийняття на роботу та Лист від 09 лютого 2021 року про наміри обійняти посаду Директора ДСП «Об`єднання «Радон» - в порядку ст. 421 Кодексу законів про працю України на ім`я В.о. голови Державного агентства України з управління зоною відчуження Пляцко А.В.

У відповідь на його Заяву та Лист про наміри 23 лютого 2021р. ним було отримано лист № 02-639/9-21 від 23.02.2021 року, згідно змісту якого йому було відмовлено в укладенні трудового договору з мотивів: «відсутності у нього трудових відносин з ДАЗВ протягом останнього року, та не прийняттям агентством рішення щодо розірвання трудового договору із ним». З такою позицією Відповідача-1 він не погоджується та вважає її незаконною. Відповідно до відомостей з ЄДРПОУ Державне агентство України з управління зоною відчуження є Центральним орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить ДСП «Об`єднання «Радон» та виступає органом призначення Директора Відповідач-2 шляхом укладання Контракту в порядку передбаченому чинним законодавством.

Тому за правовою позицією звертатися до Відповідача-2 із Заявою про прийняття на роботу на посаду директора ДСП «Об`єднання «Радон» та з відповідною заявою про наміри скористатись правом ст.421 КЗпП - юридично не доцільно, оскільки Відповідач-2 не наділений повноваженнями, щодо прийняття рішення про прийняття на посаду директора підприємства. Відтак, враховуючи той незаперечний факт, що Відповідач-1, як орган управління та повноважний та єдиний орган призначення директора ДСП «Об`єднання «Радон» шляхом укладання контракту в порядку передбаченому чинним законодавством, зобов`язаний був прийняти його Заяву про прийняття на роботу та Лист про наміри до розгляду та задовольнити їх у відповідності до ст. 42-1 КЗпП України шляхом винесення Наказу про прийняття його на роботу на посаду директора ДСП «Об`єднання «Радон» та укладання з ним контракту. Правову позицію позивача підкріплює Лист Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 25/2-22/4966-21 від 10.03.2021року, в якому чітко викладено, що відповідно до Статуту Відповідача-2 затвердженого наказом Відповідача-1 від 15.10.2020р. № 209-20, Відповідач-2 заснований на державній власності та належить до сфери управління Відповідач-1 (п.1.1 Розділ 1 «Загальні положення»). Пунктом 7.1 Розділу 7 «Управління підприємством» Статуту Відповідача-2 визначено, що управління Державним спеціалізованим підприємством «Об`єднання «Радон» здійснюється його Директором, який призначається Державним агентством України з управління зоною відчуження - Відповідач-1.

Отже, керуючись вище викладеним вважає отриману відмову від Відповідача-1 незаконною та такою, що не відповідає положенням ст. 22 КЗпП. Якщо внаслідок відмови у прийнятті на роботу або несвоєчасного укладення трудового договору, працівник мав вимушений прогул, його оплата згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 р. Про практику розгляду судами трудових спорів провадиться стосовно до правил ч. 2 ст. 235 КЗпП України про оплату вимушеного прогулу незаконно звільненому працівникові з дня його звернення до власника або уповноваженого ним органу з приводу прийняття на роботу.

Виходячи з цього, на день пред`явлення позову, Відповідач-2 зобов`язаний виплатити на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд зобов`язати Державне агентство України з управління зоною відчуження () укласти з ним трудовий договір про роботу Директором ДСП «Об`єднання «Радон» з 15 лютого 2021 року шляхом винесення Наказу про прийняття його на роботу на посаду директора ДСП «Об`єднання «Радон» та укладання з ним контракту в порядку визначення чинним законодавством; стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» (Пирогівський шлях, буд.50 в м. Київ, ) на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного агенства України з управління зоною відчуження, Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "РАДОН" про зобов`язання укласти трудовий договір шляхом винесення Наказу про прийняття на роботу на посаду директора ДСП "Об`єднання "РАДОН" та укладання контракту в порядку визначеним чинним законодавством, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Наказу № 42н-20 від 24.03.2020 року Київська міжобласна філія ДСП «Об`єднання «Радон» припинила свою діяльність .

Згідно Наказу № 139-к/тр від 20 липня 2020 року, звільнено ОСОБА_1 директора Київської міжобласної філії ДПС "Об"єднання "Радон" .

09.02.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся із Листом до Т.в.о. голови ДАЗВ про прийняття до відома його намірів скористатись правом визначеним ст.42-1КЗпП при прийнятті на посаду Директора ДСП "Об`єднання "Радон" та врахувати факт складання відповідної Заяви; повідомити будь-яким зручним способом про результати прийнятого рішення (а.с.13).

09.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся із Заявою від 09.02.2021 року до Т.в.о. голови ДАЗВ про прийняття до відома його намірів скористатись правом визначеним ст.42-1КЗпП при прийнятті на посаду Директора ДСП "Об`єднання "Радон" та врахувати факт складання відповідної Заяви; повідомити будь-яким зручним способом про результати прийнятого рішення (а.с.14).

Згідно відповіді міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_1 про результати розгляду його звернення зазначено, що відповідно до положення про Державне агентство України з управління зоною відчуження, затвердженого постановою від 22.10.2014 № 564, ДАЗВ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів та який реалізує державну політику у сфері управління зоною відчуження і зоною безумовного (обов`язкового) відселення, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи, зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення об`єкта «Укриття» на екологічно безпечну систему, а також здійснює державне управління у сфері поводження з радіоактивними відходами на стадії їх довгострокового зберігання і захоронення. За інформацією надісланою Державним агентством України з управління зоною відчуження листом від 25.02.2021 № 02-710/9-21, ДАЗВ розглянуло звернення та надано Вам відповідь листом від 23.02.2021 № 02-639/9-21 (копія листа додається). Разом з тим, зазначаємо, що підпунктом 18 частини четвертої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що керівник центрального органу виконавчої влади утворює, ліквідовує, реорганізовує підприємства, установи, організації, затверджує їхні положення статути), в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, здійснює в межах своїх повноважень інші функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління. Скановану копію статуту Державного спеціалізованого підприємства Об`єднання «Радон», затвердженого наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 15.10.2020 року № 209-20 (далі - Статут), розміщено на офіційному сайті цього підприємства https:// radon.net.ua/oficijnidokumenti/statut/) .

Позивач звернувся із Зверненням до міністра захисту довкілля та природних ресурсів України про невідкладне вжиття заходів впливу відносно бездіяльності повноважних працівників Державного агентства України з управління зоною відчуження в межах наданих повноважень щодо вирішення порушеного питання в рамках діючого законодавства та недопущення вчинення протиправних дій. Пунктом 7.1 Розділу 7 "Управління підприємством" Статуту визначено, що управління Державним спеціалізованим підприємством "Об"єднання "Радон" здійснюється його Директором який,призначається Державним агентством України з управління зоною відчуження.

У ДАЗВ відсутні трудові відносини з ОСОБА_1 протягом останнього року, рішення щодо розірвання трудового договору з ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України, агентством не приймалося. Повідомили, що кандидатура ОСОБА_1 буде розглянута в установленому порядку під час прийняття рішення, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності".

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з частиною першою статті 51 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ч.І ст. 42 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором (в редакції статті на час звернення з заявою про укладення трудового договору до ДАЗВ).

За наявною практикою застосування цієї норми, закон надає право зазначеним у ній працівникам на укладення трудового договору у випадках, якщо власник після раніше проведеного ним скорочення чисельності або штату та звільнення працівників, знову здійснює прийняття працівників на роботу. Зазначена норма передбачає переважне право працівника, що працював раніше, бути прийнятим на старе місце роботи, насамперед перед іншими працівниками, які такого права не мають (зазначений висновок сформульований у справі № 335/1896/15-ц).

В Постанові Верховного Суду від 17.07.2019 року у справі № 822/563/17 34 зазначене наступне: «35. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що зазначеним у статті 42 КЗпП України працівникам надається переважне право на укладення трудового договору, яке виникає у випадку, якщо власник після раніше проведеного ним скорочення чисельності або штату та звільнення працівників знову здійснює прийняття працівників на роботу».

Як вбачається з матеріалів справи, згідно до Наказу ОСОБА_1 раніше у 2020 році був звільнений з керівної посади відокремленого структурного підрозділу без статусу юридичної особи - директора Київської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон». У спірних правовідношеннях ДСП «Об`єднання «Радон» не здійснювало прийом працівників на посаду директора філії (тобто відокремленого структурного підрозділу), знову не вводило цю посаду до штатного розпису підприємства, а тому відсутні підстави стверджувати, що в такому випадку йдеться про поворотне прийняття на роботу в сенсі ст. 42-1 КЗпП України.

З Витягу із Наказу № 55-к/тр від 23жовтня 2019 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 був прийнятий на посаду директора Київської міжобласної філії з 24 жовтня 2019 року на підставі заяви 22.10.2019 року (а.с.103 Т.1).

Згідно Наказу № 139-к/тр від 20липня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 директора міжобласної філії, він був звільнений 20 липня 2020 року у зв`язку із скороченням штату працівників, п.1ст.40 КЗпП України. (а.с.105 Т.1)

Згідно до Наказу від 25 травня № 92-к/тр про зміну ОСОБА_1 дати звільнення у зв`язку із скороченням штату працівників, яку він обіймає, була установлена дата звільнення ОСОБА_1 після повернення на роботу (тобто в перший день виходу на роботу) (а.с.104 Т.1)

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у спірних правовідношеннях ДСП «Об`єднання «Радон» не здійснювало прийом працівників на посаду директора філії (тобто відокремленого структурного підрозділу), знову не вводило цю посаду до штатного розпису підприємства, а тому відсутні підстави стверджувати, що в такому випадку йдеться про поворотне прийняття на роботу в сенсі ст. 42-1 КЗпП України. Позивачем не доведено підстав застосування до нього норми ст. 42-1 КЗпП України, а також факту порушення його права на поворотне прийняття на роботу.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вони є безпідставними .

Доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, які були викладені у позовній заяві, суд першої інстанції надав їм належну оцінку та навів мотиви відхилення цих доводів. Тому апеляційний суд не вбачає підстав повторно відповідати на ті самі аргументи.

Відповідно до ст. 375 ЦКП України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: