Єдиний унікальний номер: 448/718/24
Провадження № 2/448/357/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

23.05.2024 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

І.Короткий зміст позовних вимог.

Адвокат Сталевич Г.О. в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що сторони по справі з 26.03.2016р. перебувають у шлюбі. За час спільного подружнього життя у них (сторін) народилася дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не має бажання зрозуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. З огляду на наведене та відмінність поглядів на шлюб та сім`ю, між сторонами виникали постійні непорозуміння та сварки, внаслідок чого вони не змогли створити єдину сім`ю. Це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між ними.

Стверджує, що більше половини року сторони по справі проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства.

Вважає, що подальше підтримування позивачкою сімейних відносин із відповідачем є неможливим, а формальне перебування у шлюбі недоцільним та не бажаним. Залишатись надалі у такому шлюбі позивачка немає наміру.

З огляду на наведене, з врахуванням відсутності між сторонами почуттів любові і поваги, просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрованого 26 березня 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис №97. Після розірвання шлюбу сторона позивача просить відновити позивачці ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». Понесені позивачкою ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору сторона позивача просить залишити за позивачкою.

ІІ. Позиція учасників справи.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Сталевич Г.О. подала на адресу суду заяву про здійснення розгляду даної справи у відсутності сторони позивача з вказівкою на те, що вони підтримують заявлені позовні вимоги та просять такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, у судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути дану справу у його відсутності. Зазначив, що примирення між ними (сторонами) неможливе, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою ОСОБА_1

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 26.04.2024р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

ІV. Обставини справи, встановлені судом.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_1 та доводи відповідача ОСОБА_2 , судом встановлені наступні обставини.

Сторони з 26 березня 2016р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №97.

Від подружнього життя в сторін народилася дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між сторонами склались неприязні відносини через протилежні погляди на сімейні відносини, сімейні цінності, між ними відсутнє взаєморозуміння.

Окрім цього, встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються, їх шлюб існує формально, вони не бажають зберегти шлюб, позивачка ОСОБА_1 на розірванні шлюбу наполягає, відповідач ОСОБА_2 проти розірвання шлюбу не заперечує.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 31.03.2016 року; копією свідоцтва про народження дитини сторін: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; письмовою заявою ОСОБА_2 від 13.05.2024р., копіями сторінок паспортів сторін; іншими матеріалами справи.

V. Застосовані судом норми права.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Статтею 109 СК України визначено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).

Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

У відповідності до положень ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

VI. Висновки суду.

Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя.

Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.

Підсумовуючи, суд вважає, що позов обґрунтований, шлюб між сторонами існує формально, докази про можливість збереження сім`ї сторін відсутні, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, примирення між сторонами неможливе, їхня сім`я розпалася остаточно, позивачка ОСОБА_1 не виявила бажання примиритись та наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти розірвання такого, а тому, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, що має істотне значення, відтак шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 31.03.2016р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 26.03.2016р., а дружина у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на прізвище чоловіка - « ОСОБА_6 ».

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачка заявляє вимогу після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». Відтак, з урахуванням положень ст.113 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити зазначену вимогу про відновлення позивачці її дошлюбного прізвища « ОСОБА_4 ».

VII. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, однак, з урахуванням думки позивачки ОСОБА_1 з приводу понесеного судового збору, що викладена стороною позивача у позовній заяві, судові витрати по сплаті такого слід залишити за останньою.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141-142, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26 березня 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, про що складено відповідний актовий запис №97.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду, яке є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.

Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати до Мостиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Повний текст судового рішення складено 24.05.2023р.

Відомості про учасників справи:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м.Херсон, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м.Херсон; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5

Суддя Ю.В. Кічак