Провадження № 2/127/3056/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Міхеєвій Н.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Олійника А.М.,

представника відповідача - адвоката Шевчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Позов мотивовано тим, що 21.09.2002 сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час шлюбу подружжя придбало дві квартири та кілька транспортних засобів. У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовною заявою щодо поділу майна подружжя, а саме: трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ; однокімнатної квартира АДРЕСА_2 ; автомобіля моделі Toyota Land Cruiser 150 Ргаdо, 2010 року випуску; автобуса моделі ОреІ Моvаnо, 2006 року випуску. Однак, у позовній заяві ОСОБА_2 не було описано усе майно, що було придбано подружжям під час шлюбу. Зокрема, не було зазначено: автомобіль марки ВММ Х5, 2002 року випуску; автомобіль Skoda Octavia, 2009 року випуску; екскаватор-навантажувач НОМЕР_1 , 2006 року випуску. Враховуючи те, що після подачі позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони неодноразово обговорювали питання заключення мирової угоди, ОСОБА_1 не зверталась із зустрічною позовною заявою, щодо поділу вищезазначеного майна, сподіваючись на врегулювання спору в мирній площині. Проте, суттєвих порозумінь між сторонами не досягнуто. А тому, ОСОБА_1 вирішила звернутись до суду із позовною заявою, щоб здійснити поділ майна, що не заявлений ОСОБА_2 у його позовній заяві. Автомобіль марки Skoda Octavia, 2009 року випуску, був придбаний ОСОБА_2 11 жовтня 2019 року, тобто, в період перебуванню у шлюбі. Вказаний транспортний засіб був відчужений ним самостійно 02 березня 2021 року. Хоча подружжя і розірвало шлюб згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області 08 листопада 2021 року, однак проживати разом припинили уже з вересня 2020 року. Даний факт зазначений у судовому рішенні про розлучення. Фактично, відповідач здійснив продаж вказаного автомобіля без погодження та узгодження із позивачем, в той час, коли подружжя уже не проживало як одна сім`я та кошти ним було витрачено на власні особисті потреби. Автомобіль марки ВМW Х5, 2002 року випуску був придбаний ОСОБА_2 також під час шлюбу, а саме 26 грудня 2018 року . Продаж здійснено 25 листопада 2021 року (після розлучення). Відчуження транспортного засобу також відбулось на власний та особистий розсуд самостійно позивачем, без будь-якого узгодження даного питання із ОСОБА_1 Екскаватор-навантажувач JCB 4CX, 2006 року випуску, придбаний ОСОБА_2 01 червня 2018 року. Даний факт підтверджується Договором №4 купівлі-продажу та Актом приймання-передачі екскаватора-навантажувача JCB 4CX, 2006 року випуску шасі № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 . Спільні транспортні засоби Skoda Octavia та ВММ Х5 ОСОБА_2 відчужив (перереєстрував) без згоди дружини, що відповідно порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 . З огляду на викладене, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частки вартості транспортного засобу марки ВМW, модель Х5, 2002 року випуску, в розмірі 138960,68 гривень, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частки вартості транспортного засобу марки Skoda модель Octavia в розмірі 160901,84 гривень, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 екскаватора-навантажувача JCB 4CX, 2006 року випуску шасі № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 .

На виконання ухвали суду від 17.08.2023 ОСОБА_1 надала суду уточнену позовну заяву (вх. №68408), згідно вимог якої просила визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортний засіб марки ВМW, модель Х5, 2002 року випуску, транспортний засіб марки Skoda Octavia, 2009 року випуску та екскаватор-навантажувач НОМЕР_1 , 2006 року випуску шасі № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки екскаватора-навантажувача JCB 4CX, 2006 року випуску шасі № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки ВМW, модель Х5, 2002 року випуску, в розмірі 158217,70 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки Skoda Octavia, 2009 року випуску, в розмірі 141600,10 гривень. Стягнути з відповідача судові витрати та витрати на юридичну допомогу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні.

28.09.2023 ОСОБА_2 надав суду відзив на позовну заяву (вх. №78491), згідно якого просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Позивачка зазначила у своїй позовній заяві, що «після припинення шлюбу у вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовною заявою щодо поділу наступного майна подружжя: трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ; однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ; автомобіля моделі Toyota Land Cruiser 150 Ргаdо, 2010 року випуску; автобуса моделі Opel Movano, 2006 року випуску. Однак у позовній заяві ОСОБА_2 не було зазначено усе майно, що було придбано подружжям під час шлюбу, зокрема, не було вказано: автомобіль марки ВМW Х5, 2002 року випуску; автомобіль Skoda Осtаvіа, 2009 року випуску; екскаватор-навантажувач JСВ 4СХ , 2006 року випуску. Враховуючи те, що після подачі позовної заяви та відкриття провадження у справі 127/1278/22 позивач та відповідач неодноразово обговорювали питання заключення мирової угоди щодо поділу усього майна набутого у шлюбі, ОСОБА_1 не зверталась із зустрічною позовною заявою на визначення спільної сумісної власності та поділу майна подружжя, яке не вказав чоловік, сподіваючись на врегулювання спору в мирній площині. Проте, суттєвих порозумінь між сторонами не було досягнуто». Все вищезазначене позивачкою не відповідає дійсності з наступних причин, по-перше, рішення про розірвання шлюбу між сторонами, яке міститься в матеріалах справи було винесене 08 листопада 2021 року, а набуло законної сили 14 грудня 2021 року,однак навіть після цього сторони ще проживали однією сім`єю до початку літа 2022 року. 2,5 місяці після введення воєнного стану в Україні сторони проживали однією сім`єю у приватному будинку матері відповідача за адресою: АДРЕСА_3 . Оскільки позивач просить визнати автомобілі та екскаватор-навантажувач JСВ 4СХ, які набуті в період перебування сторін у шлюбі об`єктами права спільної сумісної власності, відтак позивач використовує диспозицію норми ст. 62 СК України, в такому випадку має доводити істотне збільшення вартості майна за рахунок коштів чи трудових ресурсів. Однак, спірні автомобілі та екскаватор-навантажувач JСВ 4СХ були відчужені відповідачем як власником під час його перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем. На момент відчуження автомобілів сторони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, разом виховували доньку та сина та рішення про відчуження автомобілів та екскаватора-навантажувача JСВ4СХ приймали разом, а тому твердження позивача, що відповідач відчужив транспортні засоби без її відома та проти її волі не відповідають дійсності, крім того, всі ці питання були вже вирішенні під час розгляду справи № 127/1278/22 щодо поділу майна подружжя у справі. Автомобіль марки ВМW Х5, 2002 року випуску, перебував у власності ОСОБА_2 з 26.12.2018 по 25.11.2021; автомобіль Skoda Осtаvіа, 2009 року випуску, перебував у власності ОСОБА_2 з 11.10.2019 по 02.03.2021; екскаватор-навантажувач JСВ 4СХ, 2006 року випуску, перебував у власності ОСОБА_2 з 01.06.2018 по 24.02.2021. Автомобіль марки ВМW Х5, 2002 року випуску, який перебував у власності ОСОБА_2 з 26.12.2018 по 25.11.2021, був проданий за 5000 грн, оскільки був після ДТП. Копія довідки Територіального сервісного центру 0546 РСЦ ГСЦ УЗС у Вінницькій області від 22.09.23 № 31/2/0546-044 про вартість транспортного засобу ВМW Х5 додається. Автомобіль Skoda Осtаvіа, 2009 року випуску, перебував у власності ОСОБА_2 з 11.10.2019 по 02.03.2021. Згідно довідки Територіального сервісного центру 0546 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області від 22.09.23 № 31/2/0546-045 про вартість транспортного засобу Skoda Осtаvіа становить 10000 грн. Більш того, кошти, отриманні від продажу автомобілів та екскаватора-навантажувача JСВ 4СХ, були використанні на потреби сім`ї позивача та відповідача, зокрема: на навчання доньки ОСОБА_5 за період з 01.01.2020 по 14.09.2023 у загальній сумі 49000 грн; на купівлю пральної машини у загальній сумі 14000 грн; на особисті потреби дружини ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 13.09.2023 у загальній сумі 55223,30 грн; на оплату комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_4 з 01.01.2020 по 14.02.2022; на оплату комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_5 з 01.01.2020 по 13.09.2023; на купівлю мото-квадроцикла SHARX 200 для дитячих розваг на загальну суму 47200 грн, що підтверджується товарним чеком №010826 від 05.11.2021; на купівлю продуктів харчування для потреб сім`ї за період із 2021 - по 2023 роки, що підтверджується фіскальними чеками; на купівлю одягу для потреб сім`ї за період із 2021 - по 2023 роки, що підтверджується фіскальними чеками; на купівлю засобів гігієни за період із 2021 - по 2023 роки, що підтверджується фіскальними чеками; на купівлю медичних препаратів та медичного обслуговування членів сім`ї за період із 2021 - по 2023 роки, що підтверджується фіскальними чеками. Незважаючи навіть на розірвання шлюбу, тобто і після 14 грудня 2021 рокувідповідач продовжував забезпечувати свою сім`ю купуючи необхідні продукти харчування, одяг, засоби гігієни та медичні препарати (до березня 2022 року сплачував щомісячні комунальні платежі за 3-х кімнатну квартиру, у якій проживає дружина із дітьми, копія оборотно-сальдової відомості за оплату комунальних платежів та наявний борг станом на 09/2023 додається). Крім того, Вінницьким міським судом уже вирішено питання щодо поділу майна подружжя у справі №127/1278/22, де відповідач ОСОБА_1 та її представник не заперечували щодо поділу вказаного майна в спосіб запропонований позивачем та з огляду, що вартість майна, яку позивач просить визнати за ним становить 2307505,95 грн, а за нею 1780457,00 грн, тому погоджувалася щодо присудження їй компенсації. Також, у рішенні щодо поділу майна подружжя у справі №127/1278/22, яке міститься в матеріалах справи, зазначено, що «Відповідач, тобто ОСОБА_1 подала відзив на позов та, заперечуючи щодо позову, вказувала, що позивач вказав не все майно подружжя. Крім того зазначила, що оцінка майна є заниженою та при такому способі поділу буде порушена рівність часток подружжя. Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався». Також про те, що вищезазначені транспортні засоби уже були предметом розгляду у попередній справі свідчить сам факт подання відзиву, де позивачка не погоджувалась із майном, яке вказав ОСОБА_2 , а також довідка від 20.04.2022 №31/2-Щ-36/аз про надання інформації про автомобілі, які були зареєстровані за час перебування у шлюбі з 21.09.2002 року по 08.11.2021 рокуза ОСОБА_2 , витребуваної адвокатом позивачки, та яка міститься в матеріалах і цієї і попередньої справи, що дає підстави стверджувати факт, того, що доля зазначених автомобілів уже вирішувалась у попередньому рішенні, власне із яким і погодилась ОСОБА_1 , а саме із стягненням із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частки у спільному сумісному майні подружжя в розмірі сумою 263524,48 грн, а також за ОСОБА_1 визнано право особистої приватної власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,8 кв. м, житловою площею 37,9 кв.м, частина підвалу площею 1,8 кв.м. Грошова компенсація вартості 1/2 частки у спільному сумісному майні подружжя у розмірі 263524,48 грн оплачені ОСОБА_2 у повному обсязі, на підтвердження чого надається копія Постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_11 від 30.06.2023, копією Постанови про закінчення Виконавчого провадження НОМЕР_11 від 04.07.2023, копія розпорядженням № 72142087, та копія фіскального чеку про оплату згідно ВП НОМЕР_11. Щодо стягнення компенсації в розмірі 158217,70 грн за частку транспортного засобу марки ВMW Х5, 2002 року випуску та 141600,10 грн за частку автомобіля Skoda Octavia, 2009 року випуску, зазначимо, що ці автомобілі були продані у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Доказів того, що вказані автомобілі були продані без відома позивача суду не надано, тому можна зробити висновок, що отримані від продажу автомобіля грошові кошти були витрачені спільно сторонами в інтересах сім`ї. Позивачка зазначає, що транспортні засоби: ВMW Х5, 2002 року випуску, Skoda Octavia, 2009 року випуску, та екскаватор-навантажувач JСВ 4СХ, 2006 року випуску, які були об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відчужені відповідачем без згоди позивачки, проте вона не оспорює правочини на відчуження цих транспортних засобів, а просить врахувати їх вартість при поділі спільного майна подружжя, тому визнати вказане майна об`єктом спільної сумісної власності не є можливим. Таким чином, позивачем не доведено, що кошти, отримані від продажу транспортних засобів, не були використані в інтересах сім`ї.

02.10.2023 представник позивача - адвокат Олійник А.М. надав суду відповідь на відзив (вх. №79483), де зазначив, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 21 вересня 2002 року по 08 листопада 2021 року. Згідно Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року (справа №127/254040/21) шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було офіційно припинено. Однак, варто зазначити, що проживати разом сторони припинили уже з вересня 2020 року. Даний факт зафіксовано у вищезазначеному рішенні про розлучення. З того часу, позивач та відповідач не відновлювали сімейні відносини. З початком повномасштабних військових дій з боку росії в березні 2022 року, зважаючи на періодичні ракетні обстріли міста Вінниці, на пропозицію ОСОБА_2 позивач разом із дітьми переїхали тимчасово проживати у будинок відповідача, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_3 . Таке рішення було прийнято і тому, що квартира, в якій проживає ОСОБА_1 із дітьми знаходиться на верхніх поверхах, діти постійно нервували та боялись перебувати в будинку під час повітряних тривог. Саме тому, для психологічного спокою дітей, позивач погодився переїхати до приватного будинку. Однак, сторони не відновлювали свої стосунки як сім`я. І проживання у будинку було короткочасним, лише два тижні. Крім того, варто відмітити, що є безліч свідків, що можуть засвідчити, що з вересня 2020 року позивач та відповідач не проживають як сім`я. Та тимчасове проживання в будинку ОСОБА_2 не свідчило про возз`єднання сім`ї. Відповідач стверджує, що шлюб розірвано з того часу, коли рішення суду набуло законної сили - 14 грудня 2021 року. Однак, дане твердження є хибним. Адже рішення судом ухвалено 08 листопада 2021 року. Проте, фактично, як уже зазначалось, шлюбні відносини припинені з вересня 2020 року. І саме з того часу подружжя почало проживати окремо. Питання щодо відчуження транспортних засобів за цей період ОСОБА_2 приймав самостійно та на власний розсуд, без погодження із ОСОБА_1 . ОСОБА_6 стверджує, що автомобілі були продані за незначні кошти. Так, Skoda Octavia була відчужена за ціною 10 тис. грн, а БМВ за 5 тис. грн. Крім того, відповідач стверджує, що автомобіль БМВ був пошкоджений при ДТП. Однак, відсутні будь-які докази, які б стверджували про те, що транспортний засіб ВМW був пошкоджений. Адже з фотокарток не зрозуміло взагалі, який транспортний засіб зафіксований на світлині. Крім того, відсутній доказ, який фіксує дорожньо-транспортну пригоду за участю даного автомобіля. Транспортні засоби, зокрема, автомобіль марки ВМW Х5, 2002 року випуску, автомобіль марки Sкоdа Осtаvіа, 2009 року випуску, та екскаватор-навантажувач JСВ 4СХ , 2006 року випуску, взагалі не були предметом розгляду цивільної справи №127/1278/22. Так, дійсно, позивач навіть не заперечує, та підтверджує і стверджує, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 вказано, що ОСОБА_2 не зазначив усе майно, що було придбано під час спільного проживання. Та адвокатом Паплинської О.Ф. надавались докази наявності ще інших транспортних засобів та екскаватора. Однак, враховуючи, що ОСОБА_2 було запропоновано заключити мирову угоду та вирішити поділ майна шляхом знаходження компромісу та порозуміння, сторони неодноразово переносили судовий розгляд. Проте, на жаль, сторони не змогли досягти компромісу з приводу спільного майна. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не змогла звернутись із зустрічною позовною заявою (пропущено строк визначений ЦПК), було прийнято рішення окремо підготовити позовну заяву щодо стягнення грошової компенсації 1/2 частки вартості транспортних засобів та визнання права власності на 1/2 екскаватора-навантажувача. Предметом позову ОСОБА_6 у цивільній справі №127/1278/22 було поділ між колишнім подружжям двох квартир та двох автомобілів - Тойота та Опель. Однак, суд не здійснював вирішення питань, щодо автомобіля марки ВМW Х5, 2002 року випуску, автомобіля марки Sкоdа Осtаvіа, 2009 року випуску та екскаватора-навантажувача JСВ 4СХ , 2006 року. Фактично, доля цього майна взагалі не досліджувалась та не вирішувалась.

31.10.2023 ОСОБА_2 надав суду заперечення на відповідь на відзив (вх. № 88591), де зазначив, щодо тверджень представника позивача, про те, що «Позивач та відповідач перебували у шлюбі з 21 вересня 2002 року по 08 листопада 2021 року. Згідно Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року (справа № 127/254040/21) шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було офіційно припинено. «....Відповідач стверджує, що шлюб розірвано з того часу, коли рішення суду набуло законної сили, а це 14 грудня 2021 року. Однак, дане твердження є хибним. Адже рішення судом ухвалено 08 листопада 2021 року». Позивач та відповідач перебували в офіційному шлюбі із 21 вересня 2002 року по 14 грудня 2021 року. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року (справа №127/254040/21 яке набуло законної сили 14 грудня 2021 року, однак навіть після цього відповідач із позивачем ще проживали однією сім`єю до початку літа 2022 року. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України моментомприпинення шлюбу у разі його розірвання судом є день набраннячинності рішенням суду про розірвання шлюбу, тобто 14 грудня 2021року. Незважаючи навіть на розірвання шлюбу, тобто і після 14 грудня2021 рокувідповідач продовжував проживати однією сім`єю та забезпечувати свою сім`ю купуючи необхідні продукти харчування, одяг, засоби гігієни та медичні препарати (до березня 2022 року сплачував щомісячні комунальні платежі за 3-х кімнатну квартиру, у якій проживає дружина із дітьми, копія оборотно-сальдової відомості за оплату комунальних платежів та наявний борг станом на 09/2023 міститься в матеріалах справи). Також наявна довідка із МКП «УК «Київська» про те, що лише із 01.05.2023 відповідач не проживає за вказаною адресою. Про те, що шлюбні відносини сторін містили непорозуміння, але закінчувались примиренням, а також тим, що сторони відновлювали свої стосунки та проживали однією сім`єю свідчить і той факт, що в єдиному державному реєстрі судових рішень наявна позовна заява ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (справа №127/17695/12 від 12.07.2021). 13.07.2021 позивач, тобто ОСОБА_2 , до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі подав заяву про відкликання позовної заяви у зв`язку із примиренням, повернення йому позовної заяви з додатками, а також судового збору, що свідчить про врегулювання спору та примирення сторін. Тобто твердження позивачки про те, що сторони з вересня 2020 року не проживають разом та не ведуть спільне господарство не відповідає дійсності. Крім того в матеріалах справи відсутні докази встановлення з вересня 2020 року для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Щодо твердження представника позивачки про те, що «Питання щодо відчуження транспортних засобів за цей період ОСОБА_2 приймав самостійно та на власний розсуд, без погодження із ОСОБА_1 . ОСОБА_6 стверджує, що автомобілі були продані за незначні кошти. Так, Sкоdа Осtаvіа була відчужена за ціною 10 тис. грн, а ВМW за 5 тис. грн. Крім того, відповідач стверджує, що автомобіль ВМW був пошкоджений при ДТП. Однак, відсутні будь-які докази, які б стверджували про те, що транспортний засіб ВМW був пошкоджений. Адже з фотокарток не зрозуміло взагалі, який транспортний засіб зафіксований на світлині. Крім того, відсутній доказ, який фіксує дорожньо-транспортну пригоду за участю даного автомобіля» повідомив наступне. Спірні автомобілі та екскаватор-навантажувач JСВ 4СХ, буливідчужені відповідачем як власником під час його перебування узареєстрованому шлюбі з позивачем. На момент відчуження автомобілів сторони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, разом виховували доньку та сина та рішення про відчуження автомобілів та екскаватора-навантажувача JСВ 4СХ приймали разом, а тому твердження позивача, що відповідач відчужив транспортні засоби без її відома та проти її волі не відповідають дійсності, крім того, всі ці питання були вже вирішенні під час розгляду справи №127/1278/22щодо поділу майна подружжя у справі. Автомобіль марки ВМW Х5, 2002 року випуску, перебував у власності ОСОБА_2 з 26.12.2018 по 25.11.2021, був проданий за 5000 грн, оскільки був після ДТП. Про те, що зазначений автомобіль ВМW був пошкоджений приДТПсвідчить ухвала Вінницького міського суду від 19 березня 2020 року, де зазначено, що « ОСОБА_7 01.05.019 року близько 16:00 керуючи автомобілем марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_5 , рухаючись по вул. Привокзальній скоїв наїзд на стоячий автомобіль марки «ВМW Х5», номерний знак НОМЕР_6 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_2 . Також у даній ухвалі зазначено, що ОСОБА_2 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, та тривалий розлад здоров`я понад 21 день, про що не могла не знати офіційна дружина ОСОБА_1 . Тобто, твердження про те, що вона не знала про те, що транспортний засіб був пошкоджений не відповідає дійсності. Автомобіль Skoda Octavia, 2009 року випуску, перебував у власності ОСОБА_2 з 11.10.2019 по 02.03.2021; екскаватор-навантажувач JCB 4СХ, 2006 року випуску, перебував у власності ОСОБА_2 з 01.06.2018 по 24.02.2021. Більш того, кошти, отриманні від продажу автомобілів та екскаватора-навантажувача JСВ 4СХ, були використанні на потреби сім`ї позивача та відповідача. Також, за час перебування у шлюбі позивачка не працювала. Позивач не надала суду доказів, що кошти, отримані від продажутранспортних засобів, не були використані в інтересах сім`ї. Отже, за наявності факту перебування сторін у шлюбі та відсутності доказів використання коштів від продажу спільного майна не в інтересах сім`ї, вважається, що укладений одним із подружися договір був в інтересах сім`ї. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 грудня 2021 року у справі №726/1388/16 (провадження №61-10684св21), у якій зазначено, що встановлення належності спірного автомобіля до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя є обставиною, яка потребує встановлення для вирішення заявленого спору, виходячи з його підстав та не є самостійною вимогою та способом захисту, який потребує вирішення та вказівки у резолютивній частині судового рішення. Отже, встановлення належності вказаного спірного майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя є обставиною, яка потребує встановленню для вирішення заявленого спору, виходячи з його підстав, та не є самостійною вимогою та способом захисту, який потребує вирішення та вказівки у резолютивній частині судового рішення. З урахуванням наведеного, позовні вимоги про визнання об`єктамиправа спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортного засобу марки ВМW Х5,2002 року випуску, автомобіль Sкоda Осtаvіа, 2009 року випуску, таекскаватор-навантажувач JСВ 4СХ , 2006 року випуску, не підлягаєзадоволенню. Вінницьким міським судом уже вирішено питання щодо поділу майна подружжя у справі №127/1278/22, де відповідач ОСОБА_1 та її представник не заперечували щодо поділу вказаного майна в спосіб запропонований позивачем та з огляду, що вартість майна, яку позивач просить визнати за ним становить 2307505,95 грн, а за нею 1780457,00 грн, тому погоджувалася щодо присудження їй компенсації. Також, у рішенні щодо поділу майна подружжя у справі №127/1278/22, яке міститься в матеріалах справи, зазначено, що «Відповідач, тобто ОСОБА_1 подала відзив на позов та, заперечуючи щодо позову, вказувала, що позивач вказав не все майно подружжя. Крім того зазначила, що оцінка майна є заниженою та при такому способі поділу буде порушена рівність часток подружжя. Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався». Також про те, що вищезазначені транспортні засоби уже були предметом розгляду у попередній справі свідчить сам факт подання відзиву, де позивачка не погоджувалась із майном, яке вказав ОСОБА_2 , а також довідка від 20.04.2022 №31/2-Щ-36/аз про надання інформації про автомобілі, які були зареєстровані за час перебування у шлюбі з 21.09.2002 по 08.11.2021 за ОСОБА_2 , витребуваної адвокатом позивачки, та яка міститься в матеріалах і цієї і попередньої справи (копія довідки додається), що дає підстави стверджувати факт, того, що доля зазначених автомобілів уже вирішувалась у попередньому рішенні, власне із яким і погодилась ОСОБА_1 , а саме із стягненням із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частки у спільному сумісному майні подружжя в розмірі сумою 263524,48 грн, а також за ОСОБА_1 визнано право особистої приватної власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,8 кв.м, житловою площею 37,9 кв.м, частина підвалу площею 1,8 кв. м. Предcтавник позивачки стверджує про те, що були пропущенністроки для подання зустрічної позовної заяви, однак не були пропущенністроки на подання апеляційної скарги, чим не скористалась ОСОБА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

12.02.2024 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у частині позовних вимог про визнання права власності на 1/2 ескаватора-навантажувача JCB 4CB, 2006 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_7 - залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Олійник А.М., який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1078486 від 23.08.2023, позовні вимоги підтримали за обставин викладених в позові просили позов задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Шевчук Н.М., яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1096913 від 09.10.2023, позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо їх задоволення.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , та є сусідкою ОСОБА_1 , повідомила, що познайомилася із ОСОБА_1 влітку 2020 року, їх діти відвідують одну школу. Зі слів ОСОБА_1 відомо, що батько її дітей має автомобіль Тойоту, до того був автомобіль БМВ (більше року тому), однак де він подівся невідомо, а також зі слів ОСОБА_1 та дітей відомо, що був трактор. У червні 2021 року ОСОБА_1 їй повідомила, що зі своїм чоловіком не проживає від Нового року, коли він не прийшов додому на святкування. Коли приходила у гості до ОСОБА_1 , ніколи не бачила ні чоловіка, ні будь-яких чоловічих речей у домі. Як повідомляла ОСОБА_1 , після початку війни її колишній чоловік зателефонував, щоб забрати дітей у його будинок. На його пропозицію ОСОБА_1 пожила у будинку колишнього чоловіка 2 тижні, а діти - на тиждень довше, як квартиранти.

Допитана в судовому засіданні як свідокОСОБА_10 , яка є кумою ОСОБА_1 , показала, що знає родину Паплинських 19 років. З вересня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали як співмешканці. Її чоловік разом із ОСОБА_2 були бізнес-партнерами протягом 19 років, однак з 2022 року не працюють та взагалі не спілкуються. Вказала, що у ОСОБА_2 був чорний БМВ, а до того ще був сірий БМВ та бус, зараз він їздить автомобілем Тойота Ленд Крузер , також, як розповідав їй чоловік, ОСОБА_2 мав у власності трактори. На що були витрачені кошти, отримані від відчуження транспортних засобів, їй невідомо.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_14 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , та є сусідом ОСОБА_2 , показав, що знайомий із родиною Паплинських протягом останніх 4-8 років, відколи сім`я переїхала їх будинок. Вказав, що ОСОБА_2 постійно працював та їздив на роботу, де працювала його дружина ОСОБА_1 йому невідомо. З початком війни ОСОБА_2 забрав сім`ю у будинок до батьків на Старому місті. До початку літа за місцем постійного проживання ОСОБА_1 та її дітей не бачив, а потім почав зустрічати ОСОБА_1 . Коли між сторонами було фактично припинено відносини йому невідомо. Вказав, що ОСОБА_2 маєчорний автомобіль, про інші транспортні засоби йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_15 , який є сусідом ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 , показав, що знайомий із ОСОБА_2 із січня-лютого 2022 року. Після повномасштабного вторгнення до 10 разів бачив жінку з дітьми на прибудинковій території будинку ОСОБА_2 , приблизно у травні-червені 2022 року. Час від часу бачив дітей: хлопчика (приблизно 4-5-річного віку), дівчинку (приблизно до 2 років). При цьому, вказав, що, побачивши позивачку ОСОБА_1 у судовому засіданні, точно не впевнений, що та жінка, яку бачив у дворі будинку була саме вона.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_16 , яка є сусідкою ОСОБА_2 , показала, що знайома з ОСОБА_2 близько 4 років. Перед війною часто навідувався до матері, яка проживала у будинку, а після початку війни у будинок перевіз свою сім`ю. Бачила як до будинку приїхали хлопчик (віком 7-8 років), дівчинка (17-18 років) та жінка, які проживали у будинку 1,5-2 місяці. При розмові ОСОБА_2 повідомляв, що то його сім`я. Вказала, що імен дітей та жінки не пам`ятає.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 41 Конституції України, ч. 1, ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції" право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

За приписами ч. 2, 4, ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 21.09.2002 перебували в зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про одруження серія НОМЕР_8 від 21.09.2002) (а.с.4), який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2021 розірвано (а.с.10). Рішення набрало законної сили 14.12.2021.

Таким чином, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2002 до 14.12.2021, оскільки згідно ч. 2 ст. 114 СК України моментомприпинення шлюбу у разі його розірвання судом є день набраннячинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Вказані обставини були підтверджені у судовому засіданні представниками сторін і не були спростовані будь-якими доказами, тому суд вважає, що такі обставини не підлягають доказуванню в порядку ст. 82 ЦПК України.

Згідно інформаційного листа ТСЦ МВС №0541 від 20.04.2022 №31/2-О-36/аз за ОСОБА_2 в період часу з 21.09.2002 по 08.11.2021 були зареєстровані наступні транспортні засоби: Opel Movano, 2006 року випуску, дата реєстрації 23.08.2013 року по теперішній час; BMW Х5, 2002 року випуску, перебував у власності в період часу з 26.12.2018 року по 25.11.2021 року; Skoda Octavia, 2009 року випуску, перебував у власності в період часу з 11.10.2019 року по 02.03.2021 року; Toyota Land Cruiser, 2010 року випуску, дата реєстрації 18.08.2020 року по теперішній час (а.с. 18).

За змістом ст.ст. 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частину четверту статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

У відповідності до правової позиції Верховного суду, сформованої у постанові від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Великої палати Верховного суду від 21.11.2018 року у справі №372/504/17).

Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили той факт, що ОСОБА_2 придбав спірні автомобілі виключно для власного використання, не в інтересах сім`ї та використав для цього його особисті кошти, отриманні ним не в інтересах сім`ї.

Отже, суд приходить до висновку, що на спірні транспортні засоби поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як зазначає п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3, ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Як передбачено ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1-4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Як зазначено у п.п.1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Як встановлено в судовому засіданні про що не заперечувалося стороною відповідача, останній продав транспортні засоби BMW Х5, 2002 року випуску - 25.11.2021, Skoda Octavia, 2009 року випуску - 02.03.2021, тобто в момент перебування в зареєстрованому шлюбі із позивачем.

Відповідач зазначив, що кошти від продажу транспортних засобів витратив в інтересах сім`ї, оскільки після розірвання шлюбу вони проживали разом та надав в підтвердження чеки та квитанції.

Дослідивши надані чеки та квитанції, суд не бере їх як належні докази, з наступних підстав.

Відповідач стверджує, що кошти від продажу автомобілів витратив на навчання доньки та надав довідку видану 14.09.2023 №АСВМ3ОG93OQUCD6B (а.с. 95) про оплату ОСОБА_2 навчання ОСОБА_5 , однак згідно додатку №1 до вказаної довідки (а.с. 96) вбачається, що оплати за навчання були здійсненні 25.08.2020, 02.07.2021, ще до продажу транспортного засобу, а оплата за навчання 17.06.2022 та 21.05.2023 здійсненні більше ніж через рік після продажу транспортних засобів, тому дані докази суд не бере до уваги.

Товарний чек №21452714 від 15.12.2021 (а.с. 97) на придбання пральної машини, антивібраційної підставки та магнітного фільтру, суд не бере до уваги як належний доказ, оскільки суду не надано доказів, що дане майно було придбано в інтересах сім`ї, адже шлюб між сторонами було розірвано 08.11.2021 і як вбачається із рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2021 року сторони не проживали разом останній рік, з чим погодився ОСОБА_2 та надав заяву про визнання позову.

При цьому показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 надані в судовому засіданні суд не бере до уваги так, як останні фактично по суті спільного проживання сторін як сім`ї суду не показали, оскільки їм не відомі дані факти.

Крім того, суд не бере до уваги надані ОСОБА_2 виписку по витратам по картці, згідно яких ОСОБА_2 здійснював переказ ОСОБА_1 коштів, оскільки призначення даних коштів не відомо (а.с. 98-101).

Надана ОСОБА_2 довідка АТ КБ «Приватбанк» №VJNBGBV7D2D3JE9H від 13.09.2023 та №7NC0J8HT4O38K6DS від 13.09.2023 про оплату комунальних послуг, суд не бере до уваги, так як із даної довідки не відомо за якою адресою були здійсненні оплати комунальних платежів, та ОСОБА_2 не надано доказів того, що саме за квартиру де проживала ОСОБА_1 разом із дітьми були здійсненні оплати комунальних платежів (а.с. 102-105, 106-111).

Товарний чек №010826 на придбання мото-квардроцикла, суд не бере до уваги як належний доказ, оскільки із даного чеку не вбачається придбання саме ОСОБА_2 даного товару та використання товару сім`єю Паплинської (а.с. 112).

Фіскальні чеки на а.с. 113-126, суд не бере до уваги як належні докази, оскільки не надано доказів того, що товари придбавалися саме ОСОБА_2 для сім`ї ОСОБА_1 та використовувалися нею.

Надана ОСОБА_2 оборотно-сальдова відомість за період з 12/2021 р. по 09/2023 р. за адресою: АДРЕСА_4 , суд не бере до уваги, оскільки як вказано у відомості комунальні послуги нараховувалися на 2 особи, невідомо на кого (а.с. 127-130).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не надано доказів в підтвердження проживання із ОСОБА_1 та те, що кошти від продажу спільного майна були використанні в інтересах сім`ї, оскільки як вбачається із рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2021 сторони не проживали разом останній рік, з чим погодився ОСОБА_2 та надав заяву про визнання позову, а тому в судовому засіданні встановлено, що сторони не проживали разом як сім`я з вересня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із частиною другою статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Так, в контексті спірних правовідносин по факту відчуження спірного транспортного засобу, суд враховує правові висновки Верховного суду у постановах від 03 травня 2018 року у справі №755/20923/14-ц, від 09грудня 2020 року у справі № 301/2231/17, від 07 квітня 2021 року у справі №402/849/18, від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц, відповідно до яких у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі та за відсутності згоди одного із подружжя на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля слід враховувати, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний врахувати дійсну його вартість. Якщо один із подружжя здійснив продаж транспортного засобу без повідомлення про це іншого та без отримання його згоди, а тому він має відшкодувати іншому 1/2 частину його вартості.

Таким чином, належним способом захисту порушених прав у випадку відчуження спільного майна без згоди іншого з подружжя є грошова компенсація, при цьому доказуванню підлягає той факт чи було майно відчужене в інтересах сім`ї.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до правової позиції, сформованої 17 серпня 2022 року Верховним Судом в рамках розсліду справи №545/2396/20, щодо визначення ринкової (реальної) вартості проданого одним із подружжя автомобіля (майна) при поділі спільно нажитого майна подружжя, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Так, відповідно до Висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного на замовлення позивача, експертна грошова оцінка (оціночна вартість) транспортного засобу марки BMW X5, 2002 року випуску на дату оцінки - 23.08.2023 становить 316435,40 грн (а.с.58), а згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного на замовлення позивача, експертна грошова оцінка (оціночна вартість) транспортного засобу марки Skoda Octavia, 2009 року випуску на дату оцінки - 23.08.2023 становить 283200,20 грн (а.с. 59).

Слід відзначити, що позивач вжив всіх можливих заходів для доведення дійсної вартості автомобіля, тоді як відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вартості відчуженого ним транспортного засобу на час вирішення спору, а також не спростував визначений у Звіті про оцінку майна розмір ринкової вартості спірного майна.

У постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 09.12.2020 року у справі № 301/2231/17 (провадження № 61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

- у справі № 127/7029/15-ц: у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні;

- у справі № 301/2231/17: у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі;

- у справі № 402/849/18: у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала звіт про оцінку майна, за яким середня ринкова вартість транспортного засобу становить 489 530 грн. Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судами на підставі звіту, підлягали врахуванню ними під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження дійсної вартості спірного транспортного засобу та не спростовано належними доказами визначений висновком експерта розмір його вартості та правом ініціювання перед судом призначення відповідної експертизи для з`ясування таких обставин відповідач не скористалася.

Судом встановлено, що сторони придбали автомобілі BMW X5, 2002 року випуску та Skoda Octavia, 2009 року, під час перебування у зареєстрованому шлюбі і що відповідач розпорядився зазначеним спільним майном подружжя на власний розсуд без повідомлення та письмової згоди ОСОБА_1 . Тому, суд дійшов висновку, що позивач має право на грошову компенсацію половини вартості спірного транспортного засобу.

При цьому, визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з них, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, що відповідає правовому висновку, викладеному, зокрема у наведеній вище постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18).

З урахуванням наведеного, а також того, що позивач виконав свій процесуальний обов`язок доказування - надав суду докази, що підтверджують середньостатистичну ринкову вартість подібного за своїми технічними характеристиками автомобіля, а відповідач жодного доказу на підтвердження іншого не надав, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сума в розмірі 4071,78 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (пропорційно задоволеним позовним вимогам).

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортний засіб BMW, модель Х5, 2002 року випуску та транспортний засіб марки Skoda Octavia, 2009 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки BMW, модель Х5, 2002 року випуску, в розмірі 158217,70 грн (сто п`ятдесят вісім тисяч двісті сімнадцять гривень сімдесят копійок) та грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки Skoda Octavia, 2009 року випуску, в розмірі 141600,10 грн (сто сорок одна тисяча шістсот гривень десять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4071,78 грн (чотири тисячі сімсот одна гривня сімдесят вісім копійок) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 19 липня 2024 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна