У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 634/147/24

Провадження № 2/634/96/24

"11" червня 2024 р.

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Єрьоміної О.В.,

при секретарі: Мальченко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

У провадженні Сахновщинського районного суду Харківської області перебувають матеріали вищевказаної цивільної справи.

Позивач 10.06.2024 року повторно подав клопотання про зупинення провадження у справі згідно п.6 ч. 1 ст. 251 КПК України у зв`язку із апеляційним оскарженням ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 16.02.2024 року у справі № 634/149/24.

У судове засідання 11. 06. 2024 року позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи строки розгляду справи, поведінку позивача, який, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, без поважних причин не з`являється у судові засідання, суд у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглядає справу за відсутності позивача.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 04.06.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі , яка була подана до суду 03. 06. 2024 року, з підстав п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України відмовлено.

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Так, п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено, зокрема, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу- до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що "зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. В справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності звільнення з роботи позивача. Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд на порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України не вказав конкретну іншу справу та обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. При цьому суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі".

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16.

Відповідно до роз`яснень, які надані у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість розгляду.

Таким чином, визначаючи наявність передбачених вказаною статтею підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується в тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються умов від яких залежить можливість її розгляду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14лютого 2022 року викладено висновок про те, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, з урахуванням поведінки позивача, яку суд розцінює, як зловживання своїми правами, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження, у зв`язку з відсутністю безумовних підстав для об`єктивної неможливості розгляду даного позову до вирішення іншої справи. У цьому випадку є всі процесуальні можливості розглянути справу без зупинення провадження до розгляду апеляційною інстанцією іншого провадження в іншій цивільній справі, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 251,253, 258-261, 351-355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.06.2024 року.

Суддя: