КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

29 травня 2024 року місто Київ.

Справа №761/1181/21-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7439/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року (ухвалено у складі Вовк С. В. , інформація щодо дати складання повного тексту невідома)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного Бюро Розслідувань, Територіального управління Державного Бюро Розслідувань в м. Полтава та Державної казначейської служби, про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного Бюро Розслідувань, Територіального управління Державного Бюро Розслідувань в м. Полтава та Державної казначейської служби, про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року позов залишено буз задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 11 січня 2024 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк, не більше 10-ти днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги.

Скаржнику необхідно було подати заяву з зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Роз`яснено, що у випадку не усунення у визначений судом термін недоліків йому буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

У вказаній ухвалі Київським апеляційним судом встановлено, що оскаржуване рішення було ухвалене 06 вересня 2023 року. Позивач стверджує, що з рішенням він ознайомився 20 листопада 2023 року з ЄДРСР. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 обґрунтовано право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження до 20 грудня 2023 року. Однак апеляційна скарга була подана 11 січня 2024 року.

Поважних причин пропуску строку з 20 грудня 2023 року скаржником у клопотанні про поновлення строку наведено не було

Київським апеляційним судом 02 лютого 2023 року було направлено зазначену ухвалу Начальнику ДУ «Закарпатська установа виконання покарань №9» для вручення ОСОБА_1 на електронну адресу Державної установи. Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції вказану копію ухвали було доставлено на електронну пошту 05.02.2024 року. Вказану ухвалу було повторно направлено та доставлено адресату 27.03.2024 року. 17 квітня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов лист з розпискою, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав ухвалу Київського апеляційного суду від 02 лютого 2024 року 02 квітня 2024 року.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Станом на 28 травня 2024 року скаржником не усунуто недоліки апеляційної скарги, визначені ухвалою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року, не надано заяву з зазначенням інших причин пропуску строку.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, пункт 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних прав та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенції) (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Легітимними обмеженнями визнаються встановлені законодавчим органом вимоги щодо строків оскарження судових рішень. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства.

Вказані правові висновки містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Разом з тим вони розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Згідно з ч.4 ст.357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк , визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на те, що незважаючи на залишення апеляційної скарги без руху, скаржник не подав у визначений судом строк заяву з зазначенням інших причин поновлення пропущеного строку, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України,

УХВАЛИВ

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моментуїї підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Судді: О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська