печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви з вимогами до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

18.07.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, яка була передана судді Ільєвій Т.Г. 19.07.2024.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник має намір звернутись до суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, оскільки остання не взмозі дійти згоди, щодо розподілу спільного майна з чоловіком, оскільки зараз йому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та під час затримання в нього був відібраний паспорт громадянина України, який надає йому право без обмежень укладати будь-які угоди, які потребують нотаріального посвідчення в тому числі і укласти нотаріально посвідчений договір поділу спільного майна в позасудовому порядку.

Разом із тим, у заявника є обґрунтовані підозри вважати, що вона втратить належну їй частку у сумісному майні оскільки все майно, яке належить її чоловікові та їй на даний час арештоване в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000862 від 07.10.2021р. На думку заявника, вказаним арештом не враховані її інтереси, більш того, відповідно ухвал Печерського районного судум. Києва вбачається, що її чоловіка позбавляють права володіння та розпорядження належним йому та їй на праві власності майном без врахування її прав на вказане майно.

Відтак, остання звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, з метою захисту своїх прав.

Так, заявник просить суд накласти арешт на майно та заборонити будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, а також іншим особам що наділені таким правом, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на вказане майно а також вчинення реєстраційних дій направлених на їх відчуження, розпорядження та заборонити будь-яким особам відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися нерухомим та рухомим майном, корпоративними правами.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про повернення вказаної заяви, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види заходів забезпечення позову передбачені ст. 150 ЦПК України.

Пунктом першим ч. 1 ст. 152 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачені вимоги, які пред`являються до заяви про забезпечення позову, зокрема:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Разом з тим, заява про забезпечення позову, подана заявником, не містить таких відомостей, передбачених ч. 1 ст. 151 ЦПК України: ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Варто зазначити, що при зверненні до суду заявник не надала актуальної інформації щодо права власності на нерухоме та рухоме майно, оскільки заява датується 03.07.2024, а витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та Державного реєстру обтяжень рухомого майна сформовані 04.04.2024 та 18.03.2024.

Також зазначене стосується і витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які сформовані станом на 22.04.2024, 15.05.2024, 16.05.2024,

Суд звертає увагу, що інформація щодо актуальності права власності є важливою, так як в прохальній частині вимог заявник просить накласти арешт на значний перелік майна, а тому актуальність права власності є важливим елементом правомірності вимог.

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що накладення арешту за таких обставин, може бути не ефективним способом захисту прав заявника, оскільки відмості щодо права власності майна є неактуальними.

Окрім цього, спір про поділ спільного майна подружжя несе майновий характер, а тому у такій заяві має бути зазначена ціна позову, з урахуванням пунктів п. п. 9, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України.

Важливим є також те, що заявник просить суд накласти арешт на перелік майна, яке частково належить їй, однак в прохальній частині не зазначає, в якій частині,а тому, на думку суду, така заява до вирішення справи по суті, є передчасною, а іншого заявник необгрунтувала.

Крім того, посилаючись на те, що ухвалою суду було накладено арешт без урахування інтересів заявника, остання не вказує, чи оскаржувала ухвалу до апеляційної інстанції, з метою захисту своїх прав.

Таким чином, оскільки вимоги ст. 151 ЦПК України, заявником, на думку суду, є не виконанами, тому заява підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням наведеного, вказана заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику, оскільки подана без додержання положень ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 151, 153ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви з вимогами до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА