Провадження № 22-ц/4808/202/24
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Баркова В.М.

за участю секретаря Гудяк Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грици Юрія Юрійовича на рішення Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2023 року, ухвалене в складі судді Атаманюка Б.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

Позовні вимоги мотивовано тим, що 24 листопада 2021 року о 16 год. 17 хв. по вул. Мазепи, 170 в м. Івано-Франківську ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч не врахувала дорожньої обстановки, не була уважною і не надала дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем LEXUS, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Івано-Франківський міський суд 27.01.2022 року ухвалив постанову, якою визнав відповідачку винною у вчиненні вищевказаної ДТП.

Вказував, що згідно Висновку про оцінку майна №28161 від 29.12.2021 року вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 386603,68 грн.

На підставі полісу ОСЦПВВНТЗ йому частково відшкодовано Страховою компанією «Уніка» розмір матеріального збитку в сумі 130000 грн. Різниця між вартістю відновлювального ремонту та сумою виплаченого страховою компанією відшкодування становить 256603,68 грн.

Однак, незважаючи на неодноразові усні домовленості між ним та відповідачкою, відшкодування збитків не відбулося. 18.01.2023 року він направив ОСОБА_3 претензію з вимогою відшкодувати збиток до 01.02.2023 року. Дана претензія отримана нею 20.01.2023 року, але вона не відреагувала на неї, чим прострочила виконання грошового зобов`язання.

Позивач зазначив, що у зв`язку з тим, що вказаний автомобіль є єдиним засобом його пересування, був необхідний для відвідування роботи, він був змушений самостійно знайти кошти і оплатити ремонт, знайти всі необхідні деталі та місце, де зможуть відремонтувати автомобіль.

У зв`язку із зазначеним, вважає, що йому також завдано моральну шкоду, яку оцінює у 10000 грн.

Також крім основної суми матеріального збитку вважає, що відповідачка зобов`язана відшкодувати інфляційні втрати в розмірі 9623,69 грн. за період прострочення виконання зобов`язання станом на 21.07.2023 року та 3% річних від суми боргу в розмірі 3606,51 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути на свою користь з відповідачки: 256603,68 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП; 9623,69 грн. інфляційних втрат; 3606,51 грн. 3% річних від суми боргу, 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 67803 грн. 13 коп., інфляційні втрати та 3% річних у розмірі 3495 грн. 86 коп., моральну шкоду у розмірі 2000 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 739 грн. 32 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Зокрема, не погоджується із тим, що суд першої інстанції зменшив суму заявленого відшкодування, застосувавши значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля. Зазначає, що згідно Висновку про оцінку майна №28161 від 29.12.2021 року вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 386603,68 грн. Сума 197803,13, яку суд вказав як розмір фактичного збитку, є вартістю відновлювального ремонту автомобіля з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Однак вважає, що стягненню підлягає саме сума 386603,68 грн. як вартість відновлювального ремонту, оскільки це відповідає роз`ясненням, викладеним в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», де зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна a6o меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Також апелянт вказує, що у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691це15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі №370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі N753/4696/l6-ц, від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18, від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17.

Стверджує, що різниця між вартістю відновлювального ремонту та сумою виплаченого страховою компанією відшкодування становить 256603,68 грн., яка і є розміром матеріального збитку в цій справі, що підтверджений документально.

Також зазначає, що окремою підставою неприпустимості застосування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля для визначення розміру збитку є те, що відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за №1074/8395 (далі - Методика), яка застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження KT3 (п. 1.4 Методики), значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників KT3, строк експлуатації яких не перевищує: 7 років - для інших легкових KT3. На момент дорожньо-транспортної пригоди строк експлуатації автомобіля LEXUS RX350, д.н.з. НОМЕР_3 не перевищував 7 років (менше 6 років), відтак коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю. Тому вважає, що з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0 вартість відновлювального ремонту не змінюється.

Також зазначає, що зменшення судом заявленої у позові суми моральної шкоди є безпідставними. Так, відповідачка визнала, що підлягає стягненню матеріальний збиток, спричинений ДТП, винуватцем якої вона є. Спірною між сторонами є сума, яка підлягає стягненню. Моральна шкода полягає у моральних стражданнях, які спричинені порушенням усталеного способу i ритму життя, переживаннями з приводу необхідності самостійно здійснювати пошук коштів для ремонту автомобіля. При цьому сама поведінка відповідачки жодним чином не підтверджує ні спроб здійснити розрахунок, ні хоча б будь-якого дієвого наміру на відшкодування шкоди. А всі заперечення відповідачки щодо стягнення моральної шкоди полягають виключно у незгоді з самим фактом ii виникнення.

Посилання суду на те, що поведінка відповідача після ДТП сприяла частковому відшкодуванню шкоди страховиком, а також те, що вона погоджувалася на виплату решти суми збитку позивачу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, пропонувала відшкодовувати різницю між заподіяною шкодою та виплаченим відшкодуванням частково (щомісячно) певними сумами, на що отримала відмову, на думку апелянта є голослівними, надуманими, не підтверджуються жодними доказами, спростовуються фактом отримання претензії про сплату боргу із вказаними в ii тексті реквізитами для перерахування коштів, що в свою чергу підтверджує обізнаність відповідача щодо вимог про сплату боргу та можливість його погасити шляхом здійснення банківського переказу, а також відсутністю будь-яких розрахунків як з моменту вчинення ДТП, так i з моменту отримання претензії.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що нею визнаються позовні вимоги в частині відшкодування позивачу різниці між виплаченою страховою компанією сумою та визначеною суб`єктом оціночної діяльності згідно Звіту №28161 від 29.12.2021 року вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, тобто в сумі 67803,68 грн. Зазначає, що ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено відшкодування завданої в ДТП шкоди з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Посилання апелянта на п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 вважає безпідставними, оскільки така прийнята на підставі законодавчих актів, які на час ДТП втратили чинність. Безпідставними є і посилання п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів про те, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, оскільки строк експлуатації пошкодженого ТЗ є меншим 7 років, так як п. 7.39 встановлено винятки цього (зокрема, коли складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом). Як встановлено в ході судового розгляду, і не заперечив апелянт, автомобіль LEXUS RX 350, д.н.з. НОМЕР_2 , був придбаний на аукціоні в США 16.04.2021 року за ціною 19100 доларів США після ДТП (основне ушкодження передня частина). Також у Звіті №28161 від 29.12.2021 року, котрий взяла до уваги страхова компанія, при визначенні розміру страхового відшкодування враховано коефіцієнт фізичного зносу. Щодо посилань апелянта на безпідставність зменшення розміру моральної шкоди, то вважає, що ним не було належно обґрунтовано розмір такої шкоди. Автомобіль він відремонтував терміново, з чого можна зробити висновок, що суттєвих змін в його усталеному способі життя не відбулося. При цьому моральна шкода не повинна слугувати способом для збагачення, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх рішеннях. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта адвокат Грица Ю.Ю. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, рішення місцевого суду оскаржується в частині відмовлених позовних вимог, тому апеляційним судом переглядається в цій частині.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 листопада 2021 року о 16 год. 17 хв. по вул. Мазепи, 170 в м. Івано-Франківську ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч не врахувала дорожньої обстановки, не була уважною, не надала дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем LEXUS, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Івано-Франківського міського суду від 27.01.2022 року у справі №344/19378/21 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 7-9).

Згідно Звіту про оцінку автомобіля №28161, складеного оцінювачем ОСОБА_4 СОД ОСОБА_5 04.01.2022 року на підставі договору та заяви від СК «Уніка», вартість відновлювального ремонту автомобіля LEXUS RX 350, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2016 року випуску, кузов: НОМЕР_4 , без ПДВ складає 386603,68 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу вказаного автомобіля без ПДВ складає 197803,13 грн. Ринкова вартість автомобіля, що належить ОСОБА_1 , складає 992422,98 грн. (а.с. 10-12).

При цьому, згідно вищевказаного Звіту з додатками, копії Протоколу огляду транспортного засобу №4929/21 від 09.12.2-21 року під час огляду автомобіля було виявлено: наявний перекос пройому капоту, передніх лонжеронів (а.с. 10-16, 17-18).

Відповідачем подано до суду роздруківку із фототаблицями із сайту страхових аукціонів США, за даними якої транспортний засіб Lexus Rx 350, 2016 року випуску, vin: НОМЕР_4 , проданий на аукціоні в США за ціною 19100 доларів США 16.04.2021 року (а.с. 40-41, 51-53).

Зазначена інформація є актуальною за посиланням: https://bidfax.info/lexus/rx/8607910-lexus-rx-350-base-2016-black-35l-6-vin2t2bzmca9gc006112.html, та позивачем не заперечувалася (а.с. 40).

Матеріали справи не містять реєстраційного свідоцтва на транспортний засіб. Згідно пояснень відповідача, що не заперечувалося представником позивача, на момент подання позову транспортний засіб відчужений.

Інформації про відновлення автомобіля після ДТП та фактичні витрати, понесені на таке відновлення, матеріали справи також не містять.

На підставі полісу ОСЦПВВНТЗ позивачу частково відшкодовано СК «Уніка» розмір матеріального збитку в розмірі 130000 грн., що підтверджено сторонами у справі.

18.01.2023 року позивачем направлено відповідачу претензію з вимогою відшкодувати збиток в сумі 256603,68 грн. (різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою, виплаченою страховою компанією) до 01.02.2023 року (а.с. 23-24). Вказана претензія отримана ОСОБА_2 20.01.2023 р. (а.с. 25-26).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що фактичні збитки, завдані відповідачем позивачу в результаті ДТП, становлять 197803,13 грн., що включає вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля LEXUS, д.н.з. НОМЕР_2 . За таких обставин, фактично завдана шкода в результаті ДПТ, яка перевищує ліміт відповідальності страховика, становить 67803 грн. 13 коп., відноситься до реальних збитків, а відтак підлягає стягненню з винуватця ДТП в користь власника пошкодженого майна. Також, враховуючи, що строк виконання зобов`язання настав 01.02.2023 року, про що зазначено в претензії про відшкодування шкоди, за період з 01.02.2023 року до 21.07.2023 року суд вирішив стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в сумі 2542,90 грн. та 3% річних в сумі 952,95 грн. (всього - 3495 грн. 86 коп.) згідно ст. 625 ЦК України. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування, суд врахував, що поведінка відповідачки після ДТП сприяла частковому відшкодуванню шкоди страховиком, а також те, що вона погоджувалася на виплату решти суми збитку позивачу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, що в даному випадку було правильним та з чим безпідставно не погодився позивач, обсяг моральних чи фізичних страждань позивача, вимоги розумності і справедливості, і визначив таку в сумі 2000 грн.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У справі, що переглядається, встановлено та сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 130000 грн. Предметом спору в апеляційному суді є сума відшкодування майнової шкоди, яка не покриває витрати для відновлення пошкодженого майна, та завданої моральної шкоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Отже, відповідач як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

При цьому, порядок здійснення розрахунку зносу колісних транспортних засобів (його складників) визначений «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, якою визначено, що коефіцієнт фізичного зносу визначається оцінювачем під час дослідження і зазначається у висновку (акті) про оцінку колісного транспортного засобу: методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ; вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (пункт 1.3 Методики); фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників (пункт 3.9 Методики); фізичний знос несправного КТЗ (його складників) чи такого, який був у користуванні, підлягає усуненню за умов технологічної можливості та економічної доцільності їх відновлення, що враховується під час оцінки. Заміна складових частин КТЗ призначається у разі, якщо їх фізичний знос не може бути усунений (пункт 3.10 Методики); оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень (пункт 4.1 Методики); за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ (пункт 4.3 Методики). У звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається, серед іншого інформація про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом), результати візуального огляду, відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ, відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань, відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів, висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження), зокрема з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (пункт 4.4.Методики); технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки (пункт 5.1 Методики); коефіцієнт фізичного зносу розраховується за формулою, визначеною пунктом 7.37 Методики, та зазначається у висновку (звіті) оцінювача; значення коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

Винятком застосування зазначених вимог є випадки: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики (п. 7.39 Методики).

Беручи до уваги, що автомобіль LEXUS RX 350, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2016 року випуску, кузов: НОМЕР_4 , до ДТП, що мала місце 24 листопада 2021 року, вже був у ДТП і його складові відновлювали ремонтом (передня частина), а згідно вищевказаного Звіту з додатками, копії Протоколу огляду транспортного засобу №4929/21 від 09.12.2-21 року під час огляду автомобіля було виявлено: наявний перекос пройому капоту, передніх лонжеронів (а.с. 10-16, 17-18), є підстави для застосування підпункту «б» пункту 7.39 Методики, тобто, при визначені вартості матеріального збитку потрібно враховувати коефіцієнт фізичного зносу.

Вказані обставини щодо попереднього пошкодження автомобіля сторона позивача не заперечила в суді першої і визнала в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, п. «б» пункту 7.39 Методики, те, що строк експлуатації пошкодженого вказаного автомобіля не перевищує 7-ми років, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що до деталей слід застосувати коефіцієнт фізичного зносу, визначений в Звіті про оцінку автомобіля №28161 від 04.01.2022 року в розмірі 0,5298.

Відповідно, фактично завдана позивачу відповідачем шкода в результаті ДПТ, яка перевищує ліміт відповідальності страховика, становить 67803 грн. 13 коп. (197803,13 грн. 130000,00 грн.).

Посилання апелянта на практику Верховного Суду України та Верховного Суду щодо стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, суд не бере до уваги, оскільки в таких мали місце інші правовідносини між сторонами (зокрема, не було виявлено винятків, передбачених п. 7.39 Методики).

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо безпідставного, на погляд апелянта, зменшення суми завданої позивачу моральної шкоди, то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, за змістом ч.ч. 1-3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною першої статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що зазнав моральних страждань, які полягали в порушенні звичайного укладу його життя та необхідності докласти додаткових зусиль для відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Однак, судом вірно встановлено, що поведінка відповідача не свідчила про свідоме ухилення від відшкодування шкоди позивачу, остання погоджувалася на відшкодування решти суми збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, а позивачем було відремонтовано автомобіль, як ним же зазначено, терміново, тобто тривалого порушення його усталеного способу життя не відбулося.

Враховуючи наведене, та виходячи з вимог розумності та справедливості, судом вірно визначено розмір моральної шкоди в сумі 2000,00 грн.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грици Юрія Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Барков

Повний текст постанови складено 25 січня 2024 року.