Справа № 203/3385/24
Провадження № 2/0203/1416/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17 липня 2024 року суддя Кіровського районного суд м. Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши у провадженні № 2/0203/1416/2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2024 року позивач вперше подав до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС цю заяву, пред`являючи позов до ОСОБА_1 на предмет стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором в розмірі 31 680 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2024 року зазначена справа розподілена та передана судді Колесніченко О.В. 03 липня 2024 року.

03 липня 2024 року на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом на адресу Відділу формування та ведення Реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради направлено запит щодо відомостей про зареєстроване в установленому законом порядку місця проживання відповідача. Відповідно до відповіді № 695729 від 17 липня 2024 року відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, приходжу до висновку що позовну заяву слід повернути, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Отже, позовна заява повинна бути підписана або безпосередньо позивачем, або його представником, із зазначенням хто саме підписав позовну заяву.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що остання подана через підсистему «Електронний суд» ЄСІС та підписана електронним цифровим підписом ОСОБА_2 . На підтвердження повноважень ОСОБА_2 як представника позивача ТОВ «Споживчий центр» до позовної заяви додано довіреність у простій письмовій формі № 1904/24-01 від 19 квітня 2024 року, що видана директором зазначеного товариства ОСОБА_3 , відповідно до якої ТОВ «Споживчий центр» в особі директора Холода О.В. доручає ОСОБА_2 представляти інтереси товариства, в тому числі в органах суду всіх рівнів та у справах про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню з ціною позову до 30 000 грн.

Натомість, ціна пред`явленого позову становить 31 680 грн., а отже позовна заява, пред`явлена до ОСОБА_1 підписана не у повноваженою на те особою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За таких обставин, оскільки позовна заява підписана не уповноваженим представником, суддя вважає за необхідне повернути її позивачу.

Також варто взяти до уваги практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Таким чином, повернення заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вищевказаних недоліків, позивач має право повторного звернення до суду з цією заявою.

Окрім цього, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи, що позовна заява повернута, сплачений позивачем ТОВ «Споживчий центр» судовий збір за платіжною інструкцією № СЦ00009913 від 28 червня 2024 року в розмірі 2 422,40 грн. належить повернути останньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 48, 258-261, 294, 317 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути позивачу.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, місцезнаходження: 01032, вул. Саксаганського, 133А, м. Київ), сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп. ) за платіжною інструкцією № СЦ00009913 від 28 червня 2024 року.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання). Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Колесніченко