Справа № 686/8160/24
Провадження № 2/686/3368/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі судді Павловської А.А.,

справа № 686/8160/24;

сторони:

- позивачка ОСОБА_1 ,

- відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12.09.2019 року з відповідачки на її користь було стягнуто 214349 грн. заборгованості за договором позики. Рішення суду було виконано з 01.04.2020 до 07.04.2023. Позивачка звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідачки на її користь 76127,53 грн. згідно ст.1048 ЦК України та 53834,42 грн. інфляційні затрати згідно 625 ЦК України.

Відповідачка відзиву до суду не подала.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26.03.2024 позовну заяву було залишено без руху

Ухвалою від 17.04.2024 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

29.08.2024 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12.09.2019 у справі № 686/18205/15-ц між тими ж сторонами про стягнення заборгованості за договором позики встановлено, що 05.10.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохліб В.П., зареєстрований в реєстрі за №1407, згідно п.1 якого Позикодавець ( ОСОБА_1 ) передає, а позичальник ( ОСОБА_2 ) приймає гроші в сумі 128112 грн., що в еквіваленті становить, згідно курсу на день укладення договору 15700 доларів США, строком до 05.10.2014 року.

Зазначеним рішенням суду ухвалено позов задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 192192 грн. заборгованості за договором позики від 05.10.2012 року, 22157грн. - три проценти річних, а разом 214349 грн., а також судовий збір в розмірі 2149,76грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19.11.2019 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2019 року залишено без змін. В даній постанові суд вказав, що позивачка «не позбавлена можливості пред`явити інший позов про стягнення процентів за користування позикою на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України та 3% річних за період з 01.11.2018 року.» (арк. спр. 58 60).

Постановою Верховного Суду від 05.09.2022 рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 листопада 2019 року залишено без змін.

З 01.04.2020 по 07.04.2023 відповідачка сплатила кошти на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2019 року (арк. спр. 63), внаслідок чого головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бухтояровим А.М. постановою від 07.04.2023 виконавче провадження №60936733 було закінчено в зв`язку зі стягненням боргу в повному обсязі (арк. спр. 61)

4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав, застосовані норми права .

Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що в позові слід відмовити з таких мотивів.

Договір позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений 05.10.2012. Строк повернення позики був визначений до 05.10.2014 року. Позивачка заявила вимоги про стягнення процентів за ст.1048 ЦК України за період поза межами договору позики.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання який встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договору строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи вище зазначений висновок, зроблений Верховним Судом в постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення процентів по ст. 1048 ЦК України не підлягають до задоволення, оскільки вони заявлені поза межами строку позики.

Крім того, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини перша, друга статті 533 ЦК України).

Традиційним в доктрині приватного права та судовій практиці є розмежування валюти боргу та валюти платежу як елементів грошового зобов`язання. Валюта боргу - це грошові одиниці, в яких обчислена сума зобов`язання (що дозволяє визначити його ціннісне значення). У свою чергу, під валютою платежу розуміються грошові знаки, які є засобом погашення грошового зобов`язання і в яких повинне здійснюватися його фактичне виконання. За загальним правилом при наявності «валютного застереження», тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року в справі № 755/9348/15-ц (провадження № 61-30272св18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21)).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)).

Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (див., зокрема, постанову Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15, постанову Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-474цс16, постанову Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1672цс16, постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17).

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19)).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22.

Таким чином, інфляційні нарахування, проведені позивачкою, у даному випадку також не можуть бути стягнуті, оскільки укладений між сторонами договір позики містить застереження щодо еквіваленту позики в іноземній валюті.

Отже, в позові слід відмовити в повному обсязі.

5. Судові витрати

Судові витрати, понесені відповідачкою, компенсації не підлягають з огляду на відсову в задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного і керуючись ч. 2 ст. 625, ст. 1048 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, 81, 141, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Суддя