Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" січня 2024 р. Справа № 608/3070/23

Номер провадження2/608/108/2024

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чортківської міської ради Тернопільської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Чортківської міської ради Тернопільської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві позивачка вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка на дату смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 . З січня 1949 року по грудень 1962 року ОСОБА_2 проживала в житловому будинку за адресою: хутір Бартушівка, с. Полівці Чортківського району, головою двору якого був ОСОБА_4 , разом з нею проживали ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Позивачка проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 (з 24.08.1950 по 30.01.1996), спочатку за адресою хутір Бартушівка с. Полівці Чортківського району, потім за адресою АДРЕСА_2 , де проживає та зареєстрована по сьогоднішній день.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина. За життя вона отримала право на земельну частку (пай) на території Білівської сільської ради колишнього КСП «Білівське». Спадкоємці, які прийняли спадщину, після смерті ОСОБА_2 відсутні. ОСОБА_1 все своє свідоме життя проживала разом із ОСОБА_2 , вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, допомагали одне одному у вирішенні життєвих питань, спільно оплачували комунальні послуги, тривалий час позивачка опікувалася нею, матеріально забезпечувала, здійснювала догляд, оскільки остання через похилий вік була у безпорадному стані, а після смерті поховала її. ОСОБА_1 вступила у фактичне користування спадковим майном та вважає себе спадкоємцем четвертої черги за законом як особа, яка проживала разом із спадкодавцем понад п`ять років і до смерті останньої вела з нею спільне господарство. На даний час вона бажає успадкувати майно, але реалізувати своє право не може, оскільки її статус спадкоємця нічим не підтверджений. В установленому законом порядку з метою оформлення права на земельну частку (пай) ОСОБА_1 звернулася до Бучацької державної нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовила та запропонувала їй для вирішення даного питання звернутися в суд. Згідно відповіді Бучацької державної нотаріальної контори від 06.12.2023 № 78/01-24 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, поданої ОСОБА_1 , нотаріальною конторою заведено спадкову справу до майна померлої ОСОБА_2 за № 236/2023, заповіту вона не складала.

З урахуванням наведених обставин, ОСОБА_1 просить встановити факт її проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за позивачкою право на земельну частку (пай) на території Білівської сільської ради колишнього КСП «Білівське» в розмірі 2,24 в умовних кадастрових гектарах, яке належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0336618 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Чортківської міської ради Тернопільської області в підготовче судове засідання також не з`явився, від міської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без участі представника.

Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) на території Білівської сільської ради колишнього КСП «Білівське» в розмірі 2,24 в умовних кадастрових гектарах, яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0336618.

Згідно довідки, виданої КП «Чортків дім» від 05.12.2023 № 133 ОСОБА_2 з грудня 1962 року по дату смерті фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею проживали: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 23 листопада 1969 року одружились ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , останній після одруження було присвоєно прізвище ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року в справі № 582/18/21 за загальним правилом дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до спадкових відносин, що виникають з моменту відкриття спадщини, абзацом 1 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачається виняток і допускається застосування ЦК України до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Відповідно, п`ятирічний строк, передбачений статтею 1264 ЦК України, повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Таким чином, із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до спадкових відносин, що виникають з моменту відкриття спадщини, абзацом першим пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачається виняток і допускається застосування ЦК України до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Відповідно, п`ятирічний строк, передбачений статтею 1264 ЦК України, повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, у тому числі до набрання чинності цим Кодексом.

Такий висновок відповідає й роз`ясненням, наданим судам у пунктах 1, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Встановлення факту спільного проживання необхідно ОСОБА_1 для належного оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_2 .

Тому з метою непорушення спадкових прав позивачки, реалізація яких залежить виключно від доведення вищезазначеного юридичного факту, суд приходить до висновку про необхідність встановлення даного юридичного факту.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи неможливість в інший спосіб встановити факт проживання однією сім`єю, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно.

Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 2 147,20 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 11.12.2023, що становить 1 073,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 325, 392, 1222, 1223, 1261, 1264, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 82, 142, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, --

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) однією сім`єю із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) право на земельну частку (пай) на території Білівської сільської ради колишнього КСП «Білівське» в розмірі 2,24 в умовних кадастрових гектарах, яке належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0336618, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільської області, , що розташоване за адресою: м. Тернопіль, бульвар Шевченка, 39, повернути із спеціального фонду Державного бюджету України позивачці ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 2 147,20 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 11.12.2023, що становить 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. І. Парфенюк