Справа № 350/687/23
Номер провадження 2/350/28/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 червня 2024 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П.,
з участю: представника позивача адвоката Данилюк Г.Й.,
відповідача: ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання,
Адвокат Данилюк Г.Й., діючи в інтересах Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , з яким Акціонерне товариство «Івано-Франківськгаз» укладено договір розподілу природного газу (для побутового споживача) від 1 квітня 2016 року та якому присвоєно номер особового рахунку НОМЕР_1 , ЕІС-код 56ХМ16Е10430329V визначено величину приєднаної потужності, групу споживання та інше.
Про фактичне споживання ОСОБА_1 природного газу у житловому будинку розташованму за адресою: АДРЕСА_1 свідчать різні об`єми щомісячного споживання природного газу, що підтверджується зміною показань газового лічильника та сплатою вартості спожитих об`ємів природного газу, починаючи з січня 2016 року по листопад 2019 року, а також сплатою відповідачем протягом січня-листопада 2020 року вартості наданих за вказаний період Оператором ГРМ (оператор газорозподільної системи) послуг з розподілу природного газу, що підтверджується доданими до позову письмовими доказами та є свідченням існування між сторонами договірних відносин щодо надання послуг з розподілу природного газу.
Зазначила, що вказані договірні відносини між споживачем послуги з розподілу природного газу ( ОСОБА_1 ) та оператором газорозподільної системи (Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз») регулюються Законом України «Про ринок природного газу»; Кодексом ГРМ; Постановами НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 852 (зі змінами внесеними постановою НКРЕКП від 31 травня 2019 року № 911), № 2020 від 7 жовтня 2019 року (відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу ГРМ та Типового договору розподілу природного газу) та рядом інших постанов НКРЕКП, а також Типовим договором розподілу природного газу.
Так, Оператор ГРМ має право, зокрема, отримувати від споживача оплату за Договором (Типовий договір розподілу природного газу). Споживач в свою чергу зобов`язується, зокрема, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.
Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні оператор ГРМ одночасно має зазначити про величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів).
Така інформація надається побутовому споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах, особистих кабінетах споживача (за наявності).
Умовами Типового договору розподілу природного газу визначено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунком періодом є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.
Постановами НКРЕКП № 3023 від 24 грудня 2019 року, № 1161 від 24 червня 2020 року, № 2772 від 30 грудня 2020 року, № 125 від 30 січня 2021 рок, № 2750 від 22 грудня 2021 року встановлено для Акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз» тарифи на послуги розподілу природного газу.
Так, Оператором ГРМ станом на 2020 календарний рік відповідачу було визначено річну замовлену потужність по його житловому будинку 2 163,78 м.куб.: місячна замовлена потужність становила 180,32 м.куб. за кожен місяць на період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року.
Тариф замовленої потужності відповідно до Постанови НКРЕКП № 3023 від 24 грудня 2019 року з 1 січня 2020 року по 30 червня 2020 року становив 1,20 грн за 1 м.куб. з ПДВ. Вартість замовленої потужності відповідно до постанови НКРЕКП № 1161 від 24 червня 2020 року, з 1 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року становила 138 грн з ПДВ за 1 м.куб.
Оператором ГРМ станом на 2021 календарний рік відповідачу було визначено річну замовлену потужність по його житловому будинку 1 716 м.куб.: місячна замовлена потужність становила 143,07 м.куб. за кожен місяць на період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року.
Тариф замовленої потужності відповідно до постанови НКРЕКП № 2772 від 30 грудня 2020 року з 1 січня 2021 року по 31 січня 2021 року становив 2,292 грн за 1 м.куб. з ПДВ. Вартість замовленої потужності відповідно до постанови НКРЕКП № 125 від 30 січня 2021 року з 1 лютого 2021 року становила 1,79 грн без ПДВ (2,148 грн з ПДВ) за 1 м.куб.
Станом на 2022 календарний рік відповідачу було визначено Оператором ГРМ річну зумовлену потужність по його житловому будинку 2 031,91 м.куб; місячна замовлена потужність становила 169,33 м.куб. за кожен місяць на період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року.
Тариф замовленої потужності відповідно до постанови НКРЕКП № 2750 від 22 грудня 2021 року з 1 січня 2022 року становив 1,79 грн без ПДВ (2,232 грн з ПДВ) за 1 м.куб.
На 2023 календарний рік відповідачу було визначено Оператором ГРМ річну замовлену потужність по його житловому будинку 1 899,96 м.куб.; місячна замовлена потужність становила 158,33 м.куб. за кожен місяць на період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року.
Тариф замовленої потужності відповідно до постанови НКРЕКП №2750 від 22 грудня 2021 року з 1 січня 2022 року по 30 березня 2023 року становив 1,79 грн без ПДВ (2,232 грн з ПДВ) за 1 м.куб.
21 березня 2021 року представниками Акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз» також було направлено відповідачу досудове попередження про наявну станом на 2 березня 2021 року заборгованість за надані в період грудня 2020 року - березня 2021 року послуги з розподілу (доставки) природного газу, яка складала 1 191 грн 24 коп. та запропоновано протягом 5 календарних днів з моменту його отримання сплатити вказану вище суму заборгованості на розрахунковий рахунок Оператора ГРМ. Відповідач у визначений строк заборгованість не сплатив та, починаючи з грудня 2020 року припинив проведення оплат за надані йому Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу.
Таким чином відповідач станом на 1 квітня 2023 року допустив заборгованість перед позивачем за надані послуги з розподілу природного газу в період з 1 грудня 2020 року по 31 березня 2023 року в загальній сумі 9 552 грн 52 коп.
Просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані в період з 01.12.2020 року по 31.03.2023 року послуги з розподілу природного газу до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в загальній сумі 9 552 грн 52 коп., 3 % річних за період з 01.01.2021 року по 31.03.2023 року в сумі 305 грн, інфляційні втрати за період з 01.01.2021 року по 31.03.2023 року в сумі 2 029 грн 82 коп., а всього 11 887 грн 34 коп., а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 648 (дві тисячі шістсот сорок вісім) грн.
12 травня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
Ухвалою суду від 29 червня 2023 року постановлено про проведення судових засідань за участі представника позивача в режимі відеоконференцзв`язку.
30 червня 2023 року відповідач спрямував до суду відзив на позов, у якому просив скасувати позовну заяву від 12 травня 2023 року Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області по справі № 350/687/23 про стягнення з нього коштів за поставлений природний газ в сумі 11 887 грн 34 коп. на користь АТ "Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» та не стягувати з нього судовий збір у зв`язку із незаконними та протиправними вимогами до нього, а також у зв`язку із відсутністю договірних відносин між ним та позивачем. Зазначив, що ніхто не уповноважений продати національне багатство природній газ, який є власністю всього українського народу. Тому приватна фірма АТ "Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» викрала природній газ із Єдиної газотранспортної системи України, яка є Основою національної держави Україна, української нації і від себе особисто склала йому представнику української нації національної держави Україна «Попередження про припинення постачання газу» з метою відкритого викрадення його приватної власності коштів у розмірі 11 887 грн 34 коп. з використанням погроз про відключення його від системи газозабезпечення України і припинення забезпечення його газом. Вважає, що, сплачуючи на рахунки приватної фірми АТ «Івано-Франківськгаз» кошти, він вчиняє злочин, тому відмовився вчиняти його 5 серпня 2021 року. За український природній газ він сплачуватиме виключно на рахунки державних або комунальних підприємств, які належать державі або Рожнятівській територіальній громаді згідно Конституції України. Крім того, вважає, що усі свої постанови НКРЕКП приймала всупереч статті 2 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», тому що в цієї юридичної особи відсутня печатка із зображенням Державного Герба України, яка б відповідала частині шостій статті 20 Конституції України, а тому є підробленою, оскільки посвідчені підробленою печаткою, яка не містить Державного Герба України національної держави Україна. То ж рішення і безстрокова ліцензія для продажу українського газу прийняті НКРЕКП щодо приватної фірми АТ "Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» вважає також нікчемними, а також постанова недержавної НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 «Правила постачання природного газу» до нього як до громадянина України не мають ніякого відношення, як і претензії щодо заборгованості перед АТ "Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз".
Він, як громадянин України, співвласник публічної власності згідно статті 13 Конституції України, не укладав ніяких угод чи договорів на постачання йому комерційного газу з приватною фірмою «Івано-Франківськгаз».
Натомість у нього існує діючий договір № 05162154 від 18 листопада 2004 року публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації в особі начальника управління по газопостачанню та газифікації філії АТ «Івано-Франківськгаз», в якому в п. 42 зазначається, що цей договір укладається на 1 рік, набирає чинності з дня його підписання і вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку однією із сторін не буде заявлено про намір його розірвання або перегляду.
Ніякої пропозиції до нього як до індивідуального споживача українського природного газу ні разу не надходило від АТ "Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз». Між ним та позивачем не укладалося жодної угоди або договору згідно законодавства.
То ж вважає, що типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, який пропонує недержавний орган НКРЕКП і на який посилається позивач є таким, що порушує його конституційні права, а саме статтю 41 Конституції України, де громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону, та (стаття 13) земля та її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу, а не приватних осіб.
Вважає, що його права на достатній життєвий рівень порушено, адже коли комунальні тарифи на український газ перевищують прийнятий урядом мінімальний життєвий рівень в кілька разів, то це є геноцидом громадян України. Крім того, позивач не надав жодних доказів щодо порушення ним його прав, свобод чи інтересів стосовно його власності; не надано до матеріалів справи жодних правовстановлюючих документів, які встановлюють право власності на природній газ. Також відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності/оренди/користування або на підставі чого їхня приватна фірма безкоштовно використовує газові труби на території Рожнятівської громади. Жодної інформації про те, хто, коли і в якій кількості передавав газові труби у власність чи надавав право безоплатного комерційного використання без урахування інтересів територіальної громади смт. Рожнятів; яким чином вони обліковуються та яка їх балансова вартість.
Сукупні нарахування за комунальні послуги склали набагато більше ніж сукупний дохід його сім`ї.
У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що предметом спору у справі є матеріально-правова вимога Акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз» до побутового споживача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані в період з 01.12.2020 року по 31.03.2023 року послуги з розподілу природного газу в загальній сумі 9 552 грн 52 коп., нараховані за вказаний період 3 % річних в сумі 305 грн та інфляційні втрати в сумі 2 029 грн 82 коп., а також 2 648 грн витрат понесених зі сплати судового збору.
Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем суб`єктами ринку природного газу, втому числі і з побутовими споживачами, а також визначання правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється положеннями Кодексу газорозподільної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, а також положеннями Закону України «Про ринок природного газу» та Цивільного кодексу України.
Вказала, що позивач як Оператор ГРМ не має права відмовити споживачу, власні об`єкти якого підключені до/через ГРМ, в укладанні договору розподілу природного газу за умови дотримання споживачем вимог щодо укладення договору розподілу природного газу, передбачених цим Кодексом та чинним законодавством.
Посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення до постанови КМУ від 1 жовтня 2015 року № 758», яка втратила чинність задовго до початку періоду виникнення спору у цій справі, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 року № 867 не заслуговують на увагу.
Просила: прийняти до розгляду вказану відповідь на відзив, долучити її до матеріалів справи та врахувати викладені в ній пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем заперечень у відзиві на позовну заяву; задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 13 грудня 2023 року та 22 квітня 2024 року відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи.
Ухвалою суду від 2 січня 2024 року у справі витребувано докази.
Ухвалами суду 22 квітня 2024 року та 28 червня 2024 року відповідачу відмовлено у задоволенні клопотань про витребування доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого.

Відповідно до матеріалів справи між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір розподілу природного газу на умовах типового, шляхом оприлюднення заяви-приєднання до умов розподілу природного газу (для побутового споживача).

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» № 2429 від 30 вересня 2015 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за № 1379/27824 затверджено Кодекс газорозподільних систем.

Відповідно до Загальних положень та Визначення основних термінів та понять Кодексу газорозподільних систем:

цей Кодекс розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу»;

цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників;

договір на приєднання до газорозподільної системи/договір на приєднання письмова угода між оператором газорозподільної системи та замовником послуги з приєднання, яка укладається відповідно до вимог розділу V та за формою, наведеною в цьому Кодексі, визначає їх правовідносини під час виконання приєднання об`єкта замовника до газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) оператора газорозподільної системи;

договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу;

оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;

замовник фізична особа, або юридична особа, або фізична особа - підприємець, яка на підставі відповідного договору замовляє у оператора газорозподільної системи послугу з приєднання до газорозподільної системи та/або розподілу природного газу;

побутовий споживач споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;

споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для продажу;

заява-приєднання складена за встановленою формою письмова заява споживача, що засвідчує його волевиявлення на приєднання до договору розподілу природного газу та містить персоніфіковані дані споживача та його об`єкта.

Взаємовідносини між споживачами природного газу та оператором газорозподільної системи також регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 № 2496 та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30 вересня 2015 року.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками.

Договір розподілу природного газу є публічним.

Відповідно до глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого вебсайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України України 6 листопада 2015 року за № 1384/2782, Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року.

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» є Оператором газорозподільної системи (надалі Оператор ГРМ) та здійснює діяльність з розподілу природного газу.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про ринок природного газу», права та обов`язки Оператора ГРМ визначаються цим Законом, іншими нормативно- правовими актами, Кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Відповідно до вимог Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України України 6 листопада 2015 року за № 1382/27827, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.

Постачальник (крім постачальника, на якого було покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам) протягом двадцяти днів з дня, наступного за днем отримання від побутового споживача заяви-приєднання до договору постачання природного газу, розглядає можливість укладення договору постачання з таким споживачем та у разі її відсутності письмово повідомляє його про свою відмову в укладенні договору постачання природного газу.

Форма заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам встановлена додатком до Типового договору.

Із долученої до позовної заяви належним чином завіреної копії заяви - приєднання до умов договору розподілу - природного газу (для побутових споживачів) від 1 квітня 2016 року убачається, що споживачем ОСОБА_1 постачальнику ГРМ Публічному акціонерному товариству «Івано-Франківськгаз» (в подальшому змінено абревіатуру з Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз» на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» відповідно до Постанови НКРЕКП № 911 від 31 травня 2019 року) була надана підписана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам до об`єкта - будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , якому присвоєно номер особового рахунку НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 41). Таким чином, відповідач приєднався до умов Договору шляхом підписання заяви-приєднання.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу, фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).

Фактом приєднання відповідача ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є документальне підтвердження споживання природного газу, що підтверлжується: інформацією про споживача ОСОБА_1 (скріншот з робочої бази даних Акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз» під назвою «SF RGC Billing» (т. 1. а.с. 42); інформацією про використання природного газу споживачем ОСОБА_1 , фіксацію зміни показників лічильника газу за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2019 року та стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу за період з 1 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 43-44); робочим листком контролера за травень 2020 року (т. 1 а.с. 45); робочим листком контролера № 31 за листопад 2020 року (т. 1 а.с. 46); робочим листком контролера № 12 за грудень 2020 року (т. 1 а.с. 47); фото показника лічильника газу станом на 13 січня 2021 року із програми під назвою «104 mobile» (т. 1 а.с. 48); робочим листком контролера № 31 за жовтень 2021 року (т. 1 а.с. 49); робочим листком контролера № 24 за січень 2022 року та фото до нього (т. 1 а.с. 50-51); робочим листком контролера № 31 за червень 2022 року (т. 1 а.с. 52); робочим листком контролера № 21 за вересень 2022 року (т. 1 а.с. 53); робочим листком контролера № 31 за січень 2023 року (т. 1 а.с. 54).

Окрім того, у судовому засіданні відповідач підтвердив, що користувався та користується на теперішній час природним газом, до грудня 2020 року оплачував вартість спожитого природного газу, а також вартість послуг за розподіл природного газу.

Згідно положень пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Постановами НКРЕКП № 3023 від 24 грудня 2019 року, № 1161 від 24 червня 2020 року, № 2772 від 30 грудня 2020 року, № 125 від 30 січня 2021 рок, № 2750 від 22 грудня 2021 року встановлено для Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» тарифи на послуги розподілу природного газу.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абз. 2 та 3 п. 6.6. розділу VI Договору).

Пунктом 7 глави 6 розділу 6 Кодексу газотранспортної системи передбачено, що оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу.

Згідно п. 6.1. Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Оператором ГРМ станом на 2020 календарний рік відповідачу було визначено річну замовлену потужність по його житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - 2 163,78 м. куб: місячна замовлена потужність становила 180,32 м. куб. на період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року.

Тариф замовленої потужності, відповідно до постанови НКРЕКП № 3023 від 24 грудня 2019 року з 1 січня 2020 року по 30 червня 2020 року становив 1,20 грн за 1 м куб з ПДВ. Вартість замовленої потужності, відповідно до постанови НКРЕКП № 1161 від 24 червня 2020 року з 1 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року становила 1,38 коп. з ПДВ за 1 м куб.

Оператором ГРМ станом на 2021 календарний рік відповідачу було визначено річну замовлену потужність по його житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - 1 716, 87 м куб: місячна замовлена потужність становила 143, 07 м куб на перод з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року.

Тариф замовленої потужності, відповідно до постанови НКРЕКП № 2772 від 30 грудня 2019 року з 1 січня 2021 року по 31 січня 2021 року станавив 2,292 грн за 1 м куб з ПДВ. Вартість замовленої потужності, відповідно до постанови НКРЕКП № 125 від 30 січня 2021 року з 1 лютого 2021 року станавила 1,79 грн. без ПДВ (2,148 грн з ПДВ) за 1 м куб.

Оператором ГРМ станом на 2022 календарний рік відповідачу було визначено річну замовлену потужність по його житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - 2 031,91 м. куб.; місячна замовлена потужність становила 169,33 м.куб. на перод з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Тариф замовленої потужності, відповідно до постанови НКРЕКП № 2750 від 22 грудня 2021 року з 1 січня 2022 року станавив 1,79 грн без ПДВ (2,232 грн з ПДВ) за 1 м. куб.

Оператором ГРМ станом на 2023 календарний рік відповідачу було визначено річну замовлену потужність по його житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - 1 899, 96 м куб: місячна замовлена потужність становила 153,33 м куб на перод з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року.

Тариф замовленої потужності, відповідно до постанови НКРЕКП № 2772 від 30 грудня 2019 року з 1 січня 2022 року по 30 березня 2023 року станавив 1,79 грн без ПДВ (2,232 грн щ ПДВ) за 1 м куб з ПДВ. Вартість замовленої потужності, відповідно до постанови НКРЕКП № 125 від 30 січня 2021 року з 1 лютого 2021 року станавила 1,79 грн.без ПДВ (2,148 грн з ПДВ) за 1 м куб.

Відповідач належним чином не виконував умови договору з розподілу природного газу, оскільки отримував послуги з постачання природного газу та, відповідно, отримував послуги з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання, однак не сплачував вартість отриманих ним послуг в повному обсязі, внаслідок чого в нього утворилася перед позивачем заборгованість, яка підтверджена позивачем належними та допустимими доказами.

Так, з розрахунку заборгованості за розподіл природного газу Оператора газорозподільної системи (т. 1 а.с. 61) вбачається, що у абонента рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 наявна заборгованість за розподіл природного газу за період з 1 грудня 2020 року по 31 березня 2023 року та становить 9 552 грн 52 коп.

Розрахунок заборгованості здійснено позивачем Акціонерним товариством «Івано-Франківськгаз» на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року, тарифів встановлених на послуги розподілу природного газу для Акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз», об`ємів споживання відповідачем природного газу.

Позивач 21 березня 2021 року скерував на адресу побутового споживача ОСОБА_1 досудове повідомлення про наявність заборгованості за розподіл (доставку) природного газу з вимогою вжиття заходів щодо погашення існуючої заборгованості в добровільному порядку, проте оплата здійснена не була.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5, пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних; індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону України обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виходячи із вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за розподіл (доставку) природного газу в сумі 9 552 грн 52 коп.

Крім того, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні втрати (в сумі 2 028 грн 82 коп.) та 3 % річних (в сумі 305 грн 00 коп.), передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки нарахування таких має компенсаційний характер, так як виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц, провадження № 14-241цс19)

Щодо заперчень відповідача на позов:

- відповідач у судовому засіданні посилався на те, що заяву - приєднання до умов договору розподілу - природного газу (для побутових споживачів) від 1 квітня 2016 року він не підписував, а тому між ним та позивачем відсутні договірні відносини. Окрім того він не був ознайомлений з умовами Типового договору розподілу природнго газу.

Однак, суд відхиляє доводи відповідача з цього приводу, так як будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини він не надав.

Окрім того, суд у судовому засіданні роз`яснив відповідачу його право оскаржити спірний договір, однак цим правом відповідач не скористався, та цей договір не визнаний недійсним.

Як зазначав суд вище, приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідач отримував послуги з постачання природного газу, оплачував їх, та відповідно отримував і послуги з розподілу природного газу до об`єкта газопостачання, однак систематично, починаючи з грудня 2020 року по 31 березня 2023 року не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість перед Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» у розмірі 9552 грн. 52 коп.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Слід також зазначити, що відповідач не подав доказів того, що вище вказаний договір був підписаний не ним, а іншою особою, що він розірвав договір з позивачем та не є споживачем природного газу, або що у спірний період природний газ до його будинку не постачався, або постачався іншим постачальником, з яким він уклав відповідний договір і послуги якого сплачував, а тому на час розгляду справи спірний договір є чинним і підлягає обов`язковому виконанню.

Щодо посилання відповідача на те, що він не був ознайомлений з умовами Типового договору розподілу природнго газу, то суд вважає це твердження таким, що не відповідає дійсності, так як заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) містить вказівку, що відповідач ознайомився із умовами Типового договору розподілу природнго газу, про що свідчить його підпис на заяві.

Окрім того, у заяві-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) є посилання де побутовий споживач може ознайомитися з умовами договору, зокрема це на офіційному сайті НКРЕКП, сайті омператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою:http://it.104.ua та в друкованому виданні що публікується в межах території ліцензованої діяльності громадсько-політичної газети Івано-Франківської області «Галичина»;

- відповідач заперечував щодо розрахунку заборгованості, посилаючись на те, що цей розрахунок складено старшим інженером Рожнятівської дільниці Долинського відділення ОСОБА_2 , який не є бухгалтером та у цьому розрахунку є виправлення.

Суд роз`яснив відповідачу, що у разі незгоди із розрахунком заборгованості він має право подати суду свої розрахунки, однак відповідач цим правом не скористався, розрахунок не спростував та своїх контррозрахунків не навів.

Окрім того, представником позивача до матеріалів справи надано копію довіреності Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» на ОСОБА_2 старшого інженера з експлуатаційної діяльності Рожнятівської дільниці Долинського вілілення Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (т. 2 а. с 183) та копію посадової інструкції старшого інженера Служби експлуатації систем газопостачанння (віддалене робоче місце) (т. 2 а.с. 185-187) та надано пояснення, що згідно вказаних документів ОСОБА_2 має право підписувати, зокрема, розрахунки за надані послуги з розподілу природного газу.

Щодо виправлення в розрахунку слід зазначити, що таке виправленн міститься в назві місяця, а саме було зазначено, що «ціна на розподіл газу з 1 січня 2022 року по 31 травня 2022 року за 1 м.куб 2,232 грн.». Особою яка склала розрахунок назву місяця змінено з травень на грудень та ці виправлення підписані цією особою.

Суд, вважає що при складанні розрахунку допущена описка, яка не впливає на правильність розрахунку так як тарифи на послуги розподілу природного газу для Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» встановлені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2750 від 22 грудня 2021 року;

-відповідач, заперечуючи проти позову, послався на те, що: у позивача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» відсутня ліцензія на здійснення господарської діяльності по наданню послуг з розподілу природного газу; Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифу на послуги розподілу газу для Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» не зареєстровані в Міністерстві Юстиції України, а отже чинності не набули, а тому їх застосування позивачем є незаконним.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу Кодексу газорозподільних систем, оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 852 від 29 червня 2017 року ПАТ «Івано-Франківськгаз» () надано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території (зокрема територія Івано-Франківської області), де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданнні, користуванні чи експлуатації Публічного акціонерного товариства та газифікації «Івано-Франківськгаз».

Відповідно до частини другої статті 117 Конституції України, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

Порядок державної реєстрації нормативно-правових актів в Україні передбачений Указом Президента України № 493/92 від 3 жовтгя 1992 року «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 731 від 28 грудня 1992 року, Порядком подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до органів юстиції та проведення їх державної реєстрації, затвердженим наказом Міністерства юстиції України№ 34/5 від 12 квітня 2005 року (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 року за № 381/10661,зі змінами), які передбачають, зокрема, що на державну реєстрацію не подаються акти спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм (п. п. "д" п. 5 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 731 від 28 грудня 1992 року).

Відповідно до частини першої статті 1, пунктів 1,3 частини другої статті 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон), Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Відповідно до частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 14 Закону, рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.

Рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Щодо постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифу на послуги розподілу газу для Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» на які посилалися сторони , то вони не є нормативно-правовими актами в розумінні наведеного вище законодавства, які б підлягали державній реєстрації Міністерством юстиції України. Інші ж питання взаємовідносин сторін щодо їх суті та змісту регулювалися законами, прийнятими відповідно до них нормативними актами, зареєстрованими належним чином, а також договором розподілу природного газу.

Таким чином, посилання відповідача на те, що зазначені вище Постанови є незаконними, так як не пройшли державну рестраціїю в Міністерстві юстиції України є безпідставними необгрунтованим;

- відповідач, заперечуючи позовні вимоги, послався на те, що інтереси позивача представляє особа, яка не уповноважена здійснювати представництво в суді від імені позивача.

Це твердження відповідача спростовується тим, що до матеріалів справи на підтвердження повноважень представника позивача - адвоката Данилюк Г.Й. долучено: договір № 38S760-8426-22 про надання правової допомоги від 1 червня 2022 року укладений між Акціонерним товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» та Адвокатським об`єднанням «Правовий Альянс» (т.1 а.с. 68-70); довіреність Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» від 26 грудня 2022 року, 1 червня 2023 року, 18 серпня 2023 року, 1 листопада 2023 року, якими товариство доручило адвокату Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» Данилюк Г.Й. здійснювати представництво позивача в суді (т. 1 а.с. 71, 87, 167, 240); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю видане Данилюк Г.Й. (т.1 а.с. 72); довіреність у порядку передоручення від 6 грудня 2023 року (т. 2 а.с. 41); довіреність у порядку передоручення від 21 листопада 2023 року (т. 2 а.с. 42); витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 2 а.с. 43).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Надання правової допомоги, зокрема, здійснення представництва інтересів юридичної особи в судах особою, яка має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та процесуальних законів. Адвокат має право поєднувати адвокатську діяльність із трудовими відносинами, якщо вони не стосуються випадків, зазначених у частині першій статті 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Чинні нормативні документи, що регулюють адвокатську діяльність в Україні, в тому числі акти Ради адвокатів України, не містять будь-яких інших заборон для адвокатів щодо форм реалізації права на працю. У відповідності з частиною третьою статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання.

Адвокат може представляти юридичну особу, з якою він перебуває у трудових відносинах, за умови укладення з такою юридичною особою договору про правову допомогу з дотриманням усіх вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в тому числі й щодо конфлікту інтересів.

Укладення юридичною особою договору про правову допомогу зі своїм штатним працівником, який одночасно є адвокатом, не суперечить чинному законодавству України і є можливим виключно з дотриманням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та в залежності від правового статусу клієнта за договором про надання правової допомоги - законодавства про публічні закупівлі та законодавства у сфері запобігання корупції. Щодо інших заперечень відповідача на позов, а саме: щодо нелегітимності та нечинності НКРЕКП, а відповідно й її постанов та кодексів, як і самої діяльності та її постанов, слід зазначити наступне. Предметом спору є договірні відносини між позивачем та відповідачем. Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав доказів та не довів суду, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг є «нелегітимною та нечинною». При цьому Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», який є чинним, визначано правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор) за цим Законом, є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Рішення Регулятора не підлягають погодженню органами державної влади, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення Регулятора можуть бути оскаржені в судовому порядку. Таким чином, відповідач у разі незгоди з Постановами Національна комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг не був позбавлений права оскаржити ці рішення в судовому порядку. Оскарження рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг підлягає розгляду в порядку адміністтративного судочинства та не підлягає розгляду в рамках цієї цивільної справи. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору, понесенні позивачем за подання до суду позовної заяви, в розмірі 2 648 грн.

Керуючись статями 322, 360, 526, 527, 625 Цивільного кодексу України, статтями 7-13, 81, 141, 263, 273, частиною першою статті 354 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (, розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк, одержувач АТ «Івано-Франківськгаз» (76010, місто Івано-Франківськ, вулиця Ленкавського, 20, )) заборгованість за надані в період з 01.12.2020 року по 31.03.2023 року послуги з розподілу природного газу до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в загальній сумі 9 552 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн 52 коп., 3 % річних за період з 01.01.2021 року по 31.03.2023 року в сумі 305 (триста п`ять) грн, інфляційні втрати за період з 01.01.2021 року по 31.03.2023 року в сумі 2 029 (дві тисячі двадцять дев`ять) грн. 82 коп, а всього 11 887 (одинадцять тисяч вісімсом вісімдесят сім) грн 34 коп., а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 648 (дві тисячі шістсот сорок вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного судового рішення - 3 липня 2024 року.

Головуючий суддя Сокирко Л.М.