Справа № 441/805/24 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/811/1260/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

08 липня 2024 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Савуляка Р. В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 01 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 01 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій незаконними - повернуто позивачці.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 .

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 01 квітня 2024 року залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків, а саме для долучення клопотання про поновлення строку із зазначенням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження з доказами та документ, що підтверджує сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору у визначений судом строк представити Львівському апеляційному суду.

Скаржнику роз`яснено, що особа, яка заявляє клопотання про звільнення, відстрочення або розстрочення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі

На виконання вимог ухвали судді Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року, скаржником долучено клопотання про поновлення строку та заяву, з додатковими поясненням.

Однак, документа, що підтверджує сплату судового збору чи належних доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, скаржником не подано.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 червня 2024 рокупродовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали судді Львівського апеляційного суду від 03 червня 2024 року скаржницею не надано доказів сплати судового збору, натомість нею повторно подано заяви про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Заяв зокрема мотивована тим, що вона пенсіонер за віком, а також займається громадською роботою щодо асфальтування доріг Прикарпаття, і значна частина її пенсії йде на проїзд у район Івано-Франківської області. На підтвердження наведених обставин скаржник повторно надала відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору станом на 12 червня 2024 року, відомості про пенсію за 2023 рік.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги з додатковими поясненнями, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід повернути апелянту, у зв`язку з наступним.

Згідно ч.1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 3 ст. 136 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Наведені норми закону дають можливість зробити висновок проте, що підставою для відстрочення від сплати судового збору може бути лише майновий стан сторони, який перешкоджає сплаті нею судового збору. Крім того дана дія є правом суду і застосовується у виключних випадках за наявності лише вагомих для цього підстав.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», вбачається, що вимога сплати збору цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У рішенні від 26.07.2005 у справі «Kniat v. Poland» ЄСПЛ указав на те, що при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору, про надання відстрочення чи розстрочення, національні суди повинні встановити реальний дохід (розмір заробітної плати, соціальних виплат, стипендії тощо) особи, чи наявне в неї рухоме та нерухоме майно, цінні папери, чи є в неї можливість розпоряджатися вказаним без значного погіршення власного фінансового стану.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що до клопотання про звільнення від сплати судового збору, скаржницею долучено довідку про доходи № 8769 8277 7678 1593 від 12 червня 2024 року, яка свідчить про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Івано-Вранківську і отримує пенсію за віком.

Подані документи доводять, що доходи ОСОБА_1 за 2023 рік склали 29 400 грн, а отже 5 відсотків розміру річного доходу скаржника за попередній рік становлять 1 470 грн.

Наведене свідчить, що розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржниці за попередній календарний рік, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не може бути підставою для звільнення скаржниці від сплати судового збору.

Окрім цього, варто наголосити, що судовий збір в розмірі 605,60 грн. за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не є значним та таким, що може ставити скаржника у скрутне матеріальне становище.

Разом з тим, оцінюючи пояснення скаржниці про те, що вона займається громадською роботою щодо асфальтування доріг Прикарпаття, і значна частина її пенсії йде на проїзд у район Івано-Франківської області, що на її думку є поважною причиною звільнення від сплати судового збору , тобто вбачається, що скаржниця має можливість сплачувати кошти за проїзд у район Івано-Франківської області, що в свою чергу ставить під сумнів перебування її у скрутному матеріальному становищі.

Враховуючи той факт, що Львівський апеляційний суд ухвалою від 30 квітня 2024 року відмовив скаржниці у задоволенні її заяви про звільнення від сплати судового збору, надав можливість усунути наявні недоліки та сплатити судовий збір, проте вона не скористалася цією процесуальною можливістю та повторно звернулася із заявою про звільнення від сплати судового збору, не долучивши при цьому документів, які характеризують в повній мірі її майновий стан в підтвердження неможливості сплати судового збору.

Наведені ОСОБА_1 обставини не можуть бути підставою для звільнення сплати судового збору, оскільки нею не надано доказів на підтвердження того, що її майновий стан на день звернення з апеляційною скаргою перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку і розмірі.

Розглянувши клопотання про звільнення від сплати судового збору, враховуючи відсутність підстав передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір» для відстрочення сплати судового збору, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відсутні правові підстави для звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення.

З огляду на вище викладене, з урахуванням положень ст.ст. 185, 357 ЦПК України, виходячи з того, що ОСОБА_1 не виконала вимог ухвали Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року та надавши належну оцінку поданому клопотанню про звільнення від сплати судового збору, в якому відсутні докази, які дозволяють дійти висновку про існування такого майнового стану скаржника, що унеможливлює сплату нею судового збору в розмірі 605,6 грн., колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України, у разі невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

З врахуванням вищенаведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 01 квітня 2024 року, слід визнати неподаною та її повернути,що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 357 та ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 01 квітня 2024 року - визнати неподаною та повернути апелянту.

Роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє апелянта можливості подати апеляційну скаргу повторно, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Ухвала складена і підписана 08 липня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р. В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.