Справа № 203/2749/24
Провадження № 2-н/0203/53/2024
УХВАЛА

відмову у видачі судового наказу

31 травня 2024 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

29 травня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснення, надані в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачають, якщо заявлено вимогу про присудження аліментів на дитину, судовий наказ може бути видано на підставі відповідних норм Сімейного кодексу України.

Як визначено ст. 181 СК України та Пленумом ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Вивчивши заяву та наявні матеріали, суд приходить до висновку, що у заяві про видачу судового наказу та доданих до неї документах відсутні відомості про те, що дитина фактично проживає тільки разом із заявницею та перебуває лишена її утриманні.Так, відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру №619769 від 31.05.2024 містить відомості про зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_2 за адресою разом із спільною дитиною заявниці. Інших відомостей, щодо місця проживання/перебування боржника матеріали заяви не містять. З огляду на те, що право на отримання аліментів набуває той з батьків, з ким проживає дитина, а з наданих заявником документів неможливо однозначно встановити факт проживання дітини тільки із заявником, суд приходить до висновку про те, що в даному випадку не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.

Згідно приписів п.8 ч.1ст.165ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, вважаю за необхідне відмовити заявниці у видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст.163,165,166,353 ЦПК України,ст. 181,183 СК України, суддя,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а також для звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Суддя М.О.Католікян