Справа № 717/1002/24
Номер провадження2/717/221/24
РІШЕННЯ
25.06.2024 року селище Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судового засідання Глібіщук М.Л.,
представника позивача - ТОВ «ГІГ-АНТ» Ратушняк Г.Д. в судове засідання не з`явилася;
відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася,
представник відповідача адвокат Батраков М.Ю. в судове засідання не з`явився.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГІГ-АНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд, -
Представник позивача ТОВ «ГІГ-АНТ» Ратушняк М.М. подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач ОСОБА_1 викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України.
Представник відповідачки адвокат Батраков М.Ю. викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з`явився, подаши клопотання про відкладеня розгляду справи.
Суд ухвалив розгляд справи проводити у відсутності представника відповідачки, так як вважає, що причини неявки, зазначені ним в клопотанні про відкладення розгляду справи не є поважними, а також відповідачка та її представник вдруге не з`явилися в судове зсідання без поважних причин.
Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.
16.01.2020 року між ПАТ КБ «НАДРА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІГ-АНТ» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги № GL3N0014029, відповідно до якого ПАТ КБ «НАДРА» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ГІГ-АНТ» права грошової вимоги до відповідачки, тобто до боржника за Договором позики №ZZZ497025 від 18.07.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 , що підтверджується Договором відступлення права вимоги №GL3N014029 року від 16.01.2020 року з додатками та копіями платіжних доручень про оплату позивачем придбаних прав.
Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов`язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто зобов`язання з приводу кредиту, позики.
Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Після прийняття рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15 квітня 2016 року по цивільній справі №717/904/15-ц, яким з відповідача ОСОБА_1 стягнуто заборогваність за кредитним договором від 18 липня 2006 року №ZZZ497025, грошове зобов`язання боржника, тобто відповідачки ОСОБА_1 не припинилося, тому передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України три проценти річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.
За період з 03.04.2017 року по 23.02.2022 року заборгованість відповідачки ОСОБА_1 по сплаті трьох процентів річних становить 2490,19 дол США, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданого позивачем, та який математично правильний.
Позивач та його представник не збільшували позовних вимог.
Суд відхиляє доводи представника відповідача ОСОБА_2 про застосування позовної давності та про неможливість стягнення 3% річних через те, що рішення суду не зверталося до виконання в примусовому порядку, виходячи з такого.
Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання не є неустойкою (пенею або штрафом) в розумінні ст. 549 ЦК України і на дані правовідносини не поширюється дія ст.258 ЦК України про застосування спеціальної позовної давності в один рік.
Статтею 625 ЦК України встановлена спеціальна відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом і при цьому суд вважає, що не має значення та обставина, що рішення суду не перебувало на примусовому виконанні, що узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) в якій зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що позивач не пропустив строки позовної давності та розрахував заборгованість по сплаті відповідачем трьох процентів річних на підставі норм ЦК України, які враховують Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину» та Закон України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (у редакції Закону України № 3450-IX від 08.11.2023), яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Позивач звернувся з позовом 16.04.2024 року та нарахував заборгованість у виді 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України - з 03.04.2017 по 23.02.2022 (у тому числі за період з 02.04.2020 по 23.02.2022, тобто продовженого строку позовної давності).
Станом на 03.04.2017 року заборгованість за кредитним договором №ZZZ497025 від 18 липня 2006 року, в розмірі, встановленому рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15 квітня 2016 року у справі №717/904/15-ц відповідачем не сплачена.
Трирічний строк позовної давності для нарахування 3% річних, почав перебіг 03.04.2017 року та станом на час введення карантину не сплинув, був продовжений до 30.06.2023 (в тому числі до дати закінчення періоду нарахування позивачем 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України - 23.02.2022).
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позивач не пропустив строки звернення з вимогою про стягнення 3% річних та звернувся до суду з позовом в межах строків позовної давності.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи, що позов задоволено повністю, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ГІГ-АНТ» 3028 грн судових витрат у вигляді судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст. ст. 525,526, 610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.2-13,76-80,133,141,258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІГ-АНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІГ-АНТ» 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 25.06.2024 року.

Суддя Телешман О.В.