Справа № 361/809/24
Провадження № 2/361/2644/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03 липня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Євроінс Україна про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 77 906 грн. 05 коп., судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування свого позову посилалась на те, що 02.04.2023 р. близько 19 години 50 хвилини по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем ?ВАЗ 21061? д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ?Citroen С4? д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, та який внаслідок удару здійснив зіткнення з автобусом ?БАЗ А079.14? д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.9А, 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність статтями 130 та 124 КУпАП.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На момент зазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у страховика ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №212729123.

На виконання вимог ст.ст. 33, 35 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 06.04.2023 року відповідачу засобами поштового зв`язку було направлено повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними додатками.

14.04.2023 року відповідачем було отримано заяву позивача про виплату страхового відшкодування.

З метою визначення суми розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, позивачем було укладено договір про проведення оцінки з ТОВ "Клевер Експерт".На виконання умов даного договору ТОВ "Клевер Експерт" складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №115/04-23 від 19.04.2023 року, відповідно до якого ринкова вартість ТЗ до ДТП становить 193 723, 60 грн, а вартість відновлювального ремонту становить 380 021, 93 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №115/04-23 від 19.04.2023 року ринкова вартість ТЗ ?Citroen С4? д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням аварійних пошкоджень, завданих внаслідок ДТП, становить 23 079, 78 грн.

Таким чином, сума матеріального збитку, завданого позивачу у зв`язку зі знищенням ТЗ ?Citroen С4? д.н.з. НОМЕР_2 становить 170 643, 82 грн, що становить різницю між вартістю авто до ДТП (193 723, 60 грн) та після ДТП (23 079, 78 грн.).

Зазначений Звіт було надіслано відповідачу та долучено до матеріалів страхової справи за заявою позивача від 21.04.2023 року.

Однак, без узгодження розміру страхового відшкодування, відповідач 29.06.2023 року здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок позивача в розмірі 92 737, 77 грн.

Позивач не погодилась з сумою страхового відшкодування, яку здійснив відповідач, внаслідок чого відповідачу був направлений адвокатський запит № 96/23 від 19.06.2023 року з метою ознайомлення з розрахунками відповідача.

У відповідь на адвокатський запит, відповідач направив позивачу лист №743-ЮР від 28.06.2023 року зі Звітом №23372 від 15.05.2023 року та Висновком вартості придатних залишків №23372 від 15.05.2023 року.

Відповідно до наданого відповідачем Звіту №23372 від 15.05.2023 року вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 351 136, 40 грн, а ринкова вартість 193 723, 60 грн. Тобто автомобіль позивача також визнано відповідачем фізично знищеним.

Однак, визначення вартості автомобіля після ДТП у розмірі 97 785, 83 грн встановлено окремим документом під назвою "Висновок вартості придатних залишків №23372 від 15.05.2023 року", який не передбачений діючим законодавством, оскільки не є незалежною оцінкою.

Фактично документ "Висновок вартості придатних залишків №23372 від 15.05.2023 року" є внутрішнім документом відповідача, який не передбачений діючим законодавством України та на підставі якого не може бути прийняте рішення про здійснення страхового відшкодування та визначено розмір такого відшкодування.

Згоди між позивачем та відповідачем щодо розміру страхового відшкодування досягнуто не було, позивач не погоджувалась с сумою виплати у розмірі 92 737, 77 грн. та не відмовлялась від проведення оцінки та експертизи пошкодженого майна.

Вважає, що відповідач не дотримався приписів п.36.2 ст.36 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?, оскільки не узгодив з позивачем розмір страхового відшкодування в сумі 92 737, 77 грн.

Вважає, що сума матеріального збитку, завданого позивачу у зв`язку зі знищенням ТЗ ?Citroen С4? д.н.з. НОМЕР_2 становить 170 643, 82 грн, що становить різницю між вартістю авто до ДТП (193 723, 60 грн) та після ДТП (23 079, 78 грн.), як це встановлено Звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №115/04-23 від 19.04.2023 року.

Оскільки відповідач перерахував позивачу в якості страхового відшкодування 92 737, 77 грн., вважає, що стягненню з відповідача підлягає різниця між сумою збитку 170 643, 82 грн., встановленою Звітом оцінювача №115/04-23 від 19.04.2023 року та сумою, сплаченою відповідачем 92 737, 77 грн. Отже 170 643, 82 - 92 737, 77 = 77 906, 05 грн.

Позивачем здійснювались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення відповідачу Заяви з вимогою про доплату страхового відшкодування від 07.07.2023 р., у відповідь на яку відповідач направив позивачу лист №802-ЮР від 17.07.2023 року, у якому відповідач знову посилаючись на "Висновок вартості придатних залишків № 23372/1 від 15.05.2023 р." відмовив позивачу у перегляді розміру страхового відшкодування.

26 січня 2024 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського В.С. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 13 лютого 2024 року.

13 лютого 2024 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити.

Посилався на те, що з метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту із врахуванням фізичного зносу транспортного засобу ?Citroen С4? д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням зносу відповідачем було замовлено проведення відповідних оцінювань в ТОВ ?СЗУ Україна?.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 23372, завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений ТОВ ?СЗУ Україна? вартість відновлювального ремонту транспортному засобу ?Citroen С4? д.н.з. НОМЕР_2 , складає 351 136,40 грн. із ПДВ.

Ринкова вартість транспортного засобу ?Citroen С4? д.н.з. НОМЕР_2 складає 193 723,60 грн.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту значно перевищує ринкову вартість транспортного засобу - отже проведення відновлювального ремонту транспортного засобу є економічно недоцільним, а такий транспортний засіб вважає економічно знищеним.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, (ст. 30 Закону). Згідно висновку 23372/1 ринкова вартість ТЗ після ДТП склала 97 785,83 грн.

Розрахунок страхового відшкодування: 193 723,60 грн. - 97 785,83 грн. - 3 200,00 грн. (франшиза) = 92 737,77 грн.

Сума страхового відшкодування, у розмірі 92 737,77 грн. (за вирахуванням франшизи) була виплачена на користь позивача, що останнім не заперечується згідно поданої позовної заяви.

Зазначимо, що позивач не наводить обґрунтованих пояснень, чому суд має взяти до уваги Звіт позивача та не враховувати Звіти відповідача.

Позивач помилково визначив страховика у статусі відповідача. Тому позовні вимоги щодо сплати різниці між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування повинен був направити виключно до особи, яка винна у пошкоджені транспортного засобу позивача.

Так, у висновку № 115/04-23 вартість транспортного засобу позивача після ДТП визначена як 23 079,78 грн.

Проте, позивачем на спеціалізованому сайті для продажу автомобілей https://аutо.rіа.соm/uk/ було виставлено на продаж свій пошкоджений транспортний засіб ?Citroen С4? д.н.з. НОМЕР_2 не за 23 079,78 грн, а за 3 250 доларів США (біля 123 000.00 грн.)

Таким чином, вчиняючи такі конклюдентні дії, позивач самостійно визнав, що не погоджується із визначеною ринковою вартістю свого транспортного засобу, у надано ним Звіті № 115/04-23.

Окрім цього, відповідач не згоден із методами визначення ринкової вартості ТЗ після ДТП у звіті 115/04-23, оскільки ринкова вартість ТЗ сильно занижена через визначення ринкової вартості пошкодженому стані через додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, тобто віднімається вартість ремонту ТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу від визначеної ринкової вартості ТЗ, що і призводить до заниження вартості ТЗ.

У своєму ж висновку, відповідач, доцільно визначив ринкову вартість ТЗ у пошкодженому стані через вартість придатних залишків, за яких складено перелік не пошкоджених придатних складників (які мають свою вартість також і на вторинному ринку б/у) з урахуванням фізичного зносу та робіт по дем/монт, що дає змогу визначити дійсну вартості ТЗ на вторинному ринку у пошкодженому стані.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи № 89 від 27 лютого 2024 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали цивільної справи передані на розгляд судді Радзівіл А.Г.

01 березня 2024 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та призначено судовий розгляд на 11 березня 2024 року.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічно викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим, у судове засідання не з`явився.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши письмові докази у справі, встановивши виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що 02.04.2023 р. близько 19 години 50 хвилини по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем ?ВАЗ 21061? д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ?Citroen С4? д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, та який внаслідок удару здійснив зіткнення з автобусом ?БАЗ А079.14? д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На момент зазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у страховика ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №212729123.

На виконання вимог ст.ст. 33, 35 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 06.04.2023 року відповідачу засобами поштового зв`язку було направлено повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними додатками, яку 14.04.2023 року відповідачем було отримано.

З метою визначення суми розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, позивачем було укладено договір про проведення оцінки з ТОВ "Клевер Експерт". На виконання умов даного договору ТОВ "Клевер Експерт" складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №115/04-23 від 19.04.2023 року, відповідно до якого ринкова вартість ТЗ до ДТП становить 193 723, 60 грн, а вартість відновлювального ремонту становить 380 021, 93 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №115/04-23 від 19.04.2023 року ринкова вартість ТЗ ?Citroen С4? д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням аварійних пошкоджень, завданих внаслідок ДТП, становить 23 079, 78 грн.

Таким чином, сума матеріального збитку, завданого позивачу у зв`язку зі знищенням ТЗ ?Citroen С4? д.н.з. НОМЕР_2 становить 170 643, 82 грн, що становить різницю між вартістю авто до ДТП (193 723, 60 грн) та після ДТП (23 079, 78 грн.).

Зазначений Звіт було надіслано відповідачу та долучено до матеріалів страхової справи за заявою позивача від 21.04.2023 року.

Однак, без узгодження розміру страхового відшкодування, відповідач 29.06.2023 року здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок позивача в розмірі 92 737, 77 грн.

Позивач не погодилась з сумою страхового відшкодування, яку здійснив відповідач, внаслідок чого відповідачу був направлений адвокатський запит №96/23 від 19.06.2023 року з метою ознайомлення з розрахунками відповідача.

У відповідь на адвокатський запит, відповідач направив позивачу лист №743-ЮР від 28.06.2023 року зі Звітом №23372 від 15.05.2023 року та Висновком вартості придатних залишків №23372 від 15.05.2023 року.

Відповідно до наданого відповідачем Звіту №23372 від 15.05.2023 року вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 351 136, 40 грн, а ринкова вартість 193 723, 60 грн. Тобто автомобіль позивача також визнано відповідачем фізично знищеним.

Однак, визначення вартості автомобіля після ДТП у розмірі 97 785, 83 грн встановлено окремим документом під назвою "Висновок вартості придатних залишків №23372/1 від 15.05.2023 року", який не передбачений діючим законодавством, оскільки не є незалежною оцінкою.

Оскільки відповідач перерахував позивачу в якості страхового відшкодування 92 737, 77 грн., то стягненню з відповідача підлягає різниця між сумою збитку 170 643, 82 грн., встановленою Звітом оцінювача №115/04-23 від 19.04.2023 року та сумою, сплаченою відповідачем 92 737, 77 грн. Таким чином, 170 643, 82 - 92 737, 77 = 77 906, 05 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК, збитки відшкодовуються у повному обсязі якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майни фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК, джерелом підвищеної небезпеки визначається діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищення небезпеки для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України Про страхування).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України Про страхування). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України Про страхування). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України Про страхування. До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вказаний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), де Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.2 ст.36 цього Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до статті 29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Як передбачено ч. 1, 2, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як передбачено ч.4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладений договір про надання правової допомоги, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 21 січня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 21.01.2024 року вартість наданої послуги становить 12 000,00 грн., згідно яких:

Складання та подання до суду позовної заяви про стягнення з ПрАТ ?Страхова компанія ?Євроінс Україна? на користь ОСОБА_1 недоплаченої суми страхового відшкодування 8000,00 грн.

Надання консультацій по справі в процесі судового розгляду, отримання інформації щодо руху справи в суді, отримання судового рішення по справі в суді 4000,00 грн.

Таким чином, враховуючи надані докази та вищезазначені вимоги, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу.

Відповідно ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позов задоволений, слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, що підтверджується квитанцією про сплату №8582-3139-7709-2296 від 24.01.2024 року на суму 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 76-83, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Євроінс Україна на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 77906 грн. 05 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Євроінс Україна на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Євроінс Україна на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.