ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6274/24 Справа № 203/3867/22 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
УХВАЛА

03 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.

розглянувши питання про самовідвід колегії суддів по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та нечинним висновку, недійсними рішення про надання квартири, ордеру, скасування реєстрації у квартирі, виселення та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 травня 2024 року вказану справу витребувано з Кіровського районного суду м.Дніпропетровська.

10 травня 2024 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , надав до суду заяву про відвід колегії суддів, який ухвалою від 17 травня 2024 року було визнано необґрунтованим та передано справу до канцелярії суду, для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2024 року в задоволені заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , про відвід суддів у цивільній справі №203/3867/22 відмовлено та передано справу раніше визначеному складу суду.

Так, право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Не дивлячись на те, що підстави для сумнівів у ОСОБА_1 у безсторонності, об`єктивності та неупередженості суддів при прийнятті рішення по суті спору відсутні, однак для забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який сумнів їх безсторонності або об`єктивності, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, колегія суддів у складі головуючого судді: Барильської А.П., суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О., вважають за необхідне заявити самовідвід.

Відповідно до частин 1,2 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з, зокрема, об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (іншими словами чи не викликала поведінка судді об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача) («Fey проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року, Series A №255, пп. 28 та 30, «Wettstein проти Швейцарії», №33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як зазначено у Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Самовідвід у даній справі заявляється з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо можливості необ`єктивного розгляду справи та ухвалення несправедливого рішення.

Колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді: Барильської А.П., суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О. розглядалась апеляційна скарга ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , на Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року у даній справі.

За таких обставин, з метою виключення всіх підстав, які можуть вплинути на об`єктивність та неупередженість судової колегії при розгляді даної справи колегія суддів Дніпровського апеляційного суду у складі: головуючого Барильської А.П., суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О., вважає за необхідне заявити собі самовідвід, оскільки колегією суддів вже висловлена позиція з приводу спору у даній справі.

Керуючись ст.ст. 33, 36-41 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Самовідвід колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі: головуючого Барильської А.П. та суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О. по справі №203/3867/22 (провадження №22-ц/803/6274/24) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та нечинним висновку, недійсними рішення про надання квартири, ордеру, скасування реєстрації у квартирі, виселення та вселення задовольнити.

Справу передати до канцелярії Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог, передбачених статтею 33 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров