справа № 631/602/23
провадження № 2/631/112/24
У Х В А Л А

п р о з а л и ш е н н я з у с т р і ч н о г о п о з о в у б е з р о з г л я д у

04 вересня 2024 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

за участю:

секретаря судового засідання Тиндика А. О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду цивільну справу з єдиним унікальним № № 631/602/23 (провадження № 2/631/112/24) за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про поділ спільного майна, що знаходиться в спільній сумісній власності» та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , від імені та інтересах якого діє адвокат Мякота Тетяна Миколаївна, до ОСОБА_1 «Про поділ майна подружжя»,-

в с т а н о в и в:

В провадженні суду відповідно до ухвали, постановленої 15.09.2023 року, знаходилась цивільна справа з єдиним унікальним № 631/602/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про розділ спільного майна подружжя, що знаходиться в спільній сумісній власності», яка розглядалась за правилами загального позовного провадження (т. 1 а. с. 2 4, 22 - 26).

25.10.2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , від імені та інтересах якого діє адвокат Мякота Т. М., до ОСОБА_1 «Про поділ майна подружжя», що зареєстрована за вхідним № 5741/23-вх із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/1365/23 та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючому судді (т. 1 а. с. 47 48, 60).

Зі змісту зустрічноїпозовної заяви вбачається, що сторона позивача за зустрічним позовом просить визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на 51/200 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 47 48).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 13.12.2023 року, зустрічний позов ОСОБА_2 , від імені та інтересах якого діє адвокат Мякота Т. М., до ОСОБА_1 «Про поділ майна подружжя» прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про поділ спільного майна, що знаходиться в спільній сумісній власності» за правилами загального позовного провадження та присвоєно об`єднаній справі єдиний унікальний номер справи, яка надійшла до суду першою, тобто за первісним позовом, а саме: єдиний унікальний № 631/602/23 (провадження № 2/631/369/23) (т. 1 а. с. 75 - 80).

04 вересня 2024 року представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвокат Мякота Т. М., яка діє за ордером (серії ВІ № 1174744), виданим без обмеження повноважень адвоката 23.10.2023 року на підставі договору про надання правової допомоги (договору про надання правничої (правової) допомоги) № 101/23, укладеного 18.10.2023 року між нею та ОСОБА_2 , а також свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (серії ПТ № 1646), виданим Радою адвокатів Полтавської області 21.03.2017 року на підставі рішення № 4, звернулась до суду із клопотанням, зареєстрованим за вхідним № 6516/24-вх, в якому просила зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , від імені та інтересах якого вона діє, до ОСОБА_1 «Про поділ майна подружжя» залишити без розгляду, вирішивши питання за їх відсутності. Одночасно із цим у своєму клопотанні представник зауважила, що наслідки залишення позову без розгляду їм із її довірителем відомі (т. 3 а. с. 121).

В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час і місце цього засідання була повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістила, однак надала заяву, зареєстровану за вхідним 6525/24-вх від 04.09.2024 року, в якій просила розгляд справи проводити без її участі та без участі її представника (т. 3 а. с. 118, 122).

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним - ОСОБА_2 в судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістив, проте скористався правом, наданим йому частиною 1 статті 58 зазначеного кодексу, щодо участі у судовому процесі через представника за ордером адвоката Мякоти Т. М. (т. 3, а. с. 119).

Представник за ордером відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним ОСОБА_2 адвокат Мякота Т. М. - у судове засідання також не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістила, натомість у своєму клопотанні, зареєстрованому за вхідним № 6516/24-вх від 04.09.2024 року, просила судове засідання провести за їх із ОСОБА_2 відсутності (т. 3 а. с. 119, 121).

Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно з частиною 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, на підставі приписів частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін та представника за ордером відповідача за основним позовом та позивача за зустрічним свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року Високими Договірними Сторонами в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, Європейський суд з прав людини у пунктах 39 - 41 свого Рішення від 08.11.2005 року у справі «Стрижак проти України» (заява № 72269/01) констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення частини 1 статті 6 Конвенції.

За таких обставин, беручи до уваги те, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації учасниками справи, що не з`явились, їх процесуальних прав на безпосередню участь у судовому засіданні, покладаючись на заяви позивача за основним позовом та відповідача за зустрічним, а також представника за ордером відповідача за основним позовом та позивача за зустрічним - щодо проведення судового розгляду справи за їх відсутності, ураховуючи той факт, що підстав для визнання необхідним безпосередньої їх участі, а також відповідача за основним позовом та відповідача за зустрічним не має, суд вважає за можливе провести судове засідання без осіб, що не з`явились.

Приходячи до такого, суд зауважує, що імперативними приписами пункту 2 частини 2 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, що судом визнано поважними.

Зважаючи на це, та відповідно до змісту частини 5 і пункту 1 частини 8 статті 128 вказаного кодифікованого процесуального акту України про те, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а днем вручення судової повістки про виклик є день вручення її під розписку, ураховуючи, що належно повідомлені учасники справи не з`явились, натомість клопочать перед судом про розгляд справи без них, тому суд приходить до переконання, що дійсно їх відсутність не перешкоджає проведенню судового засідання по суті справи.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про залишення зустрічного позову без розгляду або щодо відмови у задоволенні цього клопотання, перевіривши їх доказами, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять наявні в ній письмові докази, - суд вважає, що клопотання представника за ордером відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвоката Мякоти Т. М. щодо залишення зустрічної позовної заяви без розгляду, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

Як вже зазначалось вище, частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод обумовлює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також статтею 55 Конституції України проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Зміст цього права полягає у тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналогічне вбачається й у рішенні Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води), в якому вказане, що частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Отже, звернення особи до суду є її абсолютним правом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вказане беззаперечно кореспондує із приписами чинного цивільного процесуального законодавства України, зокрема, тим, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно з частиною 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів реалізується через врегульовану процесуальним законом можливість звернутися до суду з цивільним позовом.

Отже, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Право на звернення відповідача із зустрічним позовом до первісного позивача унормовано пунктом 3 частини 2 статті 49 цивільного процесуального кодифікованого закону України.

Тому, системно аналізуючи викладені вище норми процесуального права суд зазначає, що право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів рівною мірою стосується й права такої особи на залишення позовної заяви чи зустрічної позовної заяви без розгляду.

Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання. При цьому ними в розумінні приписів частини 1 статті 42 та частини 1 статті 48 цього кодексу є сторони (позивач і відповідач) й треті особи.

Як визначено пунктом 5 частини 1 статті 257 цього ж нормативно-правового акту, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Також, згідно з частиною 2 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відтак, з матеріалів цієї справи вбачається, що до Нововодолазького районного суду Харківської області із зустрічною позовною заявою звернувсяОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мякота Т. М., до ОСОБА_1 «Про поділ майна подружжя» (т. 1 а. с. 47 48, 60).

Як вже було вказано вище, частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

При цьому відповідно до змісту частини 1 та 2 статті 64 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону, представник, якій має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Як вбачається з клопотання, зареєстрованого за вхідним № 6516/24-вх від 04.09.2024 року, сторона позивача за зустрічною позовною заявою - ОСОБА_2 - в особі його представника за ордером адвоката Мякоти Т. М. - просить суд залишити зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , від імені та інтересах якого діє адвокат Мякота Т. М., до ОСОБА_1 «Про поділ майна подружжя» без розгляду, що підписана та подана в суд адвокатом Мякотою Т. М., яка діє за ордером (серії ВІ № 1174744), виданим без обмеження повноважень адвоката 23.10.2023 року на підставі договору про надання правової допомоги (договору про надання правничої (правової) допомоги) № 101/23, укладеного 18.10.2023 року між нею та ОСОБА_2 , а також свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (серії ПТ № 1646), виданим Радою адвокатів Полтавської області 21.03.2017 року на підставі рішення № 4 (т. 3 а. с. 121, т. 1 а. с. 47 48, 43, 44, 56).

Відтак, зазначені ордер та договір ніяких застережень щодо обмеження повноважень представника позивача за зустрічним позовом на вчинення певної процесуальної дії, а саме: на подання від імені та в інтересах ОСОБА_2 клопотання про залишення його зустрічної позовної заяви, від імені та в інтересах якого діє адвокат Мякота Т. М., до ОСОБА_1 «Про поділ майна подружжя» без розгляду,- не містить (т. 1 а. с. 43, 56).

Отже, суд робить висновок про те, що відповідне клопотання підписане та подане представником за ордером відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним - ОСОБА_2 адвокатом Мякотою Т. М. про залишення без розгляду його зустрічної позовної заяви, від імені та в інтересах якого вона діє, до ОСОБА_1 «Про поділ майна подружжя» в межах її процесуальних прав як представника позивача за зустрічним позовом, а тому його слід задовольнити.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги вільне волевиявлення відповідача за основним позовом та позивача за зустрічним щодо залишення його зустрічної позовної заяви без розгляду, подання відповідної заяви представником позивача ОСОБА_2 за ордером адвокатом Мякотою Т. М., а також відповідність поданої заяви вимогам цивільного процесуального кодифікованого закону України, суд вважає за необхідне зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мякота Т. М., до ОСОБА_1 «Про поділ майна подружжя» залишити без розгляду.

Доходячи такого, суд, проаналізував норми цивільного процесуального законодавства України, й переконався, що звернутись до суду із проханням про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду є правом позивача, який на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, й, оскільки таке право є абсолютним, воно не залежить від волі інших учасників процесу, а, отже, й не залежить від будь-якої їх думки.

Наведене свідчить про те, що суд не має обов`язку з`ясовувати обставини, мотиви, міркування, з яких виходив позивач за зустрічним позовом, від імені та в інтересах якого діє його представник за ордером, звертаючись з таким проханням в суд, як не зобов`язаний з`ясовувати і суть справи. Проте він зобов`язаний залишити зустрічну позовну заяву без розгляду, якщо прохання подано у процесуальний спосіб з огляду саме на вільне розпорядження учасниками справи своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Одночасно із залишенням зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мякота Т. М., до ОСОБА_1 «Про поділ майна подружжя» без розгляду, суд відповідно до приписів частини 2 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_2 , заяву якого залишено без розгляду, що після усунення умов, які слугували підставою для залишення його зустрічної позовної заяви без розгляду, він має право звернутися до суду з цим позовом повторно.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтями 9, 55 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями);статтями 8, 17 і пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води); статтями 1, 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), і статтями 1 5, 7, 13, 17, 18, 42, 43, 46, 48, 58, 60, 62, 64, 76 80, 89, 128 131, 133, 211, 214, 223, 255, пунктом 5 частини 1 та частиною 2 статті 257, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352, пунктом 16 частини 1 статті 353, частиною 2 та 3 статті 354 та пунктом 9 та 11 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_2 , від імені та інтересах якого діє адвокат Мякота Тетяна Миколаївна, про залишення його зустрічного позову до ОСОБА_1 «Про поділ майна подружжя» без розгляду - задовольнити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , від імені та інтересах якого діє адвокат Мякота Тетяна Миколаївна, до ОСОБА_1 «Про поділ майна подружжя»залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 , що після усунення умов, які були підставою для залишення цього позову без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_2 , а також всім іншим учасникам справи протягом двох днів з дня її складення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з цього дня, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини (скорочене рішення) - в той же строк з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Вступну та резолютивну частини ухвали було постановлено шляхом прийняття, складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Повний текст ухвали складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику 09 вересня 2024 року.

Суддя С. В. Мащенко