Справа № 188/1637/24
Провадження № 2/188/1065/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П. О.,

при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в смт Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач ) звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (далі відповідач), в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно з технічним паспортом на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 є спадкодавець чоловік позивача ОСОБА_2 . Спадкодавець заповіту не склав, після його смерті спадщину прийняла позивач дружина спадкодавця ОСОБА_1 . Інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не зверталися.

Ухвалою суду від 15 липня 2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 15 серпня 2024року.

Позивач в судове засідання не з`явилася, 15 серпня 2024 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач до суду свого представника не направив, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення позову.

Статтею ст. 200 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3).

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу (ч. 4).

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до цих норм процесуального права у підготовчому засіданні ухвалив рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17.12.2021, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Спадкодавець заповіту не складав, що підтверджується копією листа приватного нотаріуса Свириденко Л.В. від 13.06.2024р. за № 96/02-31, а також постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2024 р., у якій вказано, що нотаріусом при винесенні вказаної постанови вивчено ряд документів, у тому числі й інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори).

Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла спільною реєстрацією місця проживання дружина спадкодавця ОСОБА_1 , що підтверджується копією паспорта позивача, а також копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2024р. Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не зверталися, що підтверджується листом приватного нотаріуса Свириденко Людмили Василівни від 13.06.2024 р. за вихідним № 96/02-31.

Родинний зв`язок позивача з померлим ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 23.02.1974р.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ОСОБА_2 заповіту не складав, отже, спадкування відбувалося за законом.

Відповідно до ст. 261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її (ч.1).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Цивільне законодавство України не містить строку для отримання свідоцтва про право на спадщину у разі прийняття спадщини спадкоємцем.

13.06.2024 позивач звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Людмили Василівни за отриманням свідоцтва про права на спадщину за законом на житловий будинок, що залишилися після смерті ОСОБА_2 .

Постановою від 13.06.2024р. приватний нотаріус Свириденко Людмила Василівна відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, керуючись п. 4.16 та 4.19 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв`язку з неподанням оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Також нотаріус у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії роз`яснила позивачу право на звернення до суду за визнанням права власності на спадкове майно.

Фактично позивач спадщину прийняла, але не може належно розпоряджатися цим майном у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливості їх оформлення через органи нотаріату.

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

ЦК України не містить визначення такого об`єкта права власності як домоволодіння.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004, набрав чинності 03.08.2004, в редакції від 04.07.2012, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

З довідки колективного підприємства «Павлоградське МБТІ» від 28.05.2024р. за № 289 встановлено, що згідно з інвентаризаційною справою станом на 09.04.1993 Петропавлівським БТІ була проведена інвентаризація будинку АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , але право власності не зареєстровано.

До позову також додано копію свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 20.04.1993р., що видане на підставі рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів Дніпропетровської області № 339 від 23.11.1988р., про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке зареєстроване Петропавлівським бюро технічної інвентаризації, запис у реєстровій книзі № 6-100 від 20.04.1993.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року житлових будинків вимогам законодавства, будівельним нормам та державним стандартам і правилам, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року).

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Отже, на час виникнення у ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які були збудовані до 1992 року, що підтверджується технічним паспортом від 05 листопада 2013 року, реєстрація цього права була проведена власником відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, в органах технічної інвентаризації.

На виконання Закону України № 317-VIII від 09.04.2015 «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» розпорядженням голови Брагинівської селищної ради село Брагинівка перейменовано в АДРЕСА_2 .

Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Петропавлівський район і утворено Синельниківський район, до складу якого війшла, крім інших, Брагинівська селищна територіальна громада.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2013р. право власності на об`єкти нерухомого майна у вигляді земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за позивачем

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та встановлення судом фактів, що спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 прийнята позивачем, право власності на вказаний будинок спадкодавцем набуто відповідно до діючого на час його набуття законодавства, позов підлягає задоволенню.

Згідно зі звітами про оцінку майна від 10.07.2024 вартість житлового будинку АДРЕСА_1 складає 96 465,00 грн.

Із цієї вартості визначена ціна позову, виходячи із якої та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4, ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» позивачами був сплачений судовий збір, квитанція додана до позову.

На підставі викладеного, ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 206, 263-265, 352, 354 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 до Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, , місцезнаходження: 52705, вул. Шкільна, буд. 7, с. Богинівка, Синельниківський район, Дніпропетровська область, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно з технічним паспортом від 05 листопада 2013 року, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда