Провадження №4-с/748/3/24
Єдиний унікальний № 748/3362/24
У Х В А Л А

23 серпня 2024 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Майбороди С.М.,

за участю секретаря Пасько К.П.,

заявника - ОСОБА_1 ,

суб`єкта оскарження - головного державного виконавця Шумейко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії керівника Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати незаконною бездіяльність керівника Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дрєєва В.А. щодо не затвердження заяви ОСОБА_1 від 08.07.2024, зобов`язати керівника Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дрєєва В.А. дати згоду на зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна, банківських рахунків ОСОБА_1 та звернути виконавче стягнення на банківський рахунок № НОМЕР_1 , де наявна гарантована сума стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувають виконавчі провадження № 73694183 та № 73694367 на підставі виконавчого листа № 748/413/23 виданого 29.12.2023 р. Чернігівським апеляційним судом. 01.01.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів, а 03.01.2024 було винесено постанову про арешт майна: на все рухоме та нерухоме майно. Ухвалою Верховного Суду від 21.02.2024 р. зупинено виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 06.12.2023 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку. Державний виконавець прийняв постанову про зупинення виконавчого провадження. 08.07.2024 ОСОБА_1 до вищевказаного ДВС було подано заяву про скасування арешту, закладеного на усе рухоме та нерухоме майно, а також банківські рахунки, окрім рахунку № НОМЕР_2 , де міститься гарантована сума стягнення. Арешт всього майна та всіх рахунків впливає на його життєдіяльність та здійснення професійної діяльності.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.07.2024 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

Представник Чернігівського відділу ДВС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при вирішенні питання поклалась на розсуд суду, пояснивши, що спочатку був накладений арешт на рахунки боржника, на одному рахунку була сума в розмірі 743 грн, яка була недостаньою для погашення суми стягнення. Також був накледений арешт на автомобіль, який оголошений в розшук.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, оглянувши надані копії матеріалів виконавчого провадження, суд дійшов до наступного висновку.

На виконанні у Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувають виконавчі провадження № 73694183 та № 73694367 на підставі виконавчого листа № 748/413/23 виданого 29.12.2023 р. Чернігівським апеляційним судом.

01.01.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 73694183, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору.

01.01.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, а 03.01.2024 було винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна.

Ухвалою Верховного Суду від 21.02.2024 р. зупинено виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 06.12.2023 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

28.02.2024 державний виконавець прийняв постанову про зупинення виконавчого провадження.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене прав заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Судом установлено, що після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №748/413/2023 ОСОБА_1 28.02.2024 року було надано ухвалу Верховного Суду від 21.02.2024 про зупинення виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 06.12.2023 до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Зі змісту наведених норм права слідує, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, оскільки законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Накладаючи арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , приватний виконавець у постанові від 01.01.2024 року зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Отже, приватним виконавцем при винесенні вказаної постанови не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріали виконавчого провадження не містять документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч.4 ст.35 Закону України "Про виконавче провадження" арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Як слідує з ч.5 ст.35 Закону України "Про виконавче провадження" після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

В даному випадку виконавець зупинив виконавчі дії та позбавлений можливості звернути стягнення на відповідний банківський рахунок, на який вказує боржник. При цьому саме виконавець продовжує примусове виконання рішення, про що виносить відповідну постанову. Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено надання згоди керівника відповідного відділу виконавчої служби на зняття арешту.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, відсутні відповідні правові підстави для визнання незаконною бездіяльність керівника Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дрєєва В.А. щодо не затвердження заяви ОСОБА_1 від 08.07.2024, а також зобов`язання керівника Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дрєєва В.А. дати згоду на зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна, банківських рахунків ОСОБА_1 та звернення виконавчого стягнення на банківський рахунок № НОМЕР_1 , де наявна гарантована сума стягнення. Отже, в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 58, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії керівника Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27 серпня 2024 року.

Суддя С.М. Майборода