ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/603/24
провадження № 2-о/691/43/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., за участю секретаря судових засідань Гергель М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Городищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку статті 315 ЦПК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити юридичний факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , уродженки м. Київ, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи Городищенського відділу ДРАЦС у Черкаському районі Черкаській області у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, заперечень щодо задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 не мають.

Суд врахувавши думку заявника, її представника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Заявник ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.12.1961 та свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 14.11.1996, мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » та була дочкою ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 від 20.10.2001 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 від 30.08.2018, була уродженкою м. Київ Україна, зареєстрованою по АДРЕСА_1 , та мала дозвіл на тимчасове проживання у Ямало-Ненецькому автономному округу російської федерації від 17.01.2022.

За довідкою про смерть № С-00980 від 28.12.2021, виданої відділом запису актів цивільного стану Пуровського району служби запису актів цивільного стану Ямало-Ненецького автономному округу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації.

Листом Городищенського відділу ДРАЦС у Черкаському районі Черкаській області від 11.05.2024 № 59384/32.11-24, з метою проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , заявнику рекомендовано звернутися до суду.

За приписами статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до п.1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі-лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.102006 за №1150/13024 (далі-фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Згідно ч. 4, 7 глави 1 розділу II вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів.

23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997.

Таким чином, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022, а тому встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка померла у м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації, неможливо лише в судовому порядку.

Установлення факту смерті ОСОБА_2 має значення для реалізації майнових прав її дочки ОСОБА_1 , а саме, для вирішення питань пов`язаних із прийняттям спадщини.

А оскільки заявник має в наявності довідку про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданої уповноваженим органом іноземної держави, тому суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 258, 259, 263, 265, 273, 293, 315 - 319, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Київ, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, через суд першої інстанції, протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Суддя Л. В. Подорога