Справа № 439/804/24
Провадження № 2/439/316/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді Рахімової О.В..,

при секретарі Скорик І.Б.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в місті Броди у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь за договором позики від 09 листопада 2023 року заборгованість у розмірі 60 670,00 та всі судові витрати, понесені у справі.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09 листопада 2023 року ним, було надано відповідачу ОСОБА_2 у позику грошові кошти в сумі 60670,00 грн. на строк до «20» березня 2024 року, про що було складеною та підписано власноручно відповідачем розписку від 09 листопада 2023 року. Однак, в порушення узгоджених між ними умов повернення позики, відповідачем кошти у строк до «20» березня 2024 року не повернуто. З ОСОБА_2 проводились неодноразово переговори щодо погашення боргу, але жодних дій з її сторони до цього часу вчинено не було. У зв`язку із вищенаведеним просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 31.05.2024 року провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити з підстав заявлених у позові.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечила, просить відмовити в його задоволенні, бо ніяких коштів не брала, взагалі позивача не знає. Розписку дійсно написала власноруч, але під примусом іншої особи, яка завчасно підготувалась до цього. В поліцію не зверталась, бо позивач та його оточення «страшні люди», переживає за себе. Підтверджує, що отримувала попередження про необхідність повернення боргу в письмовому вигляді, а також по телефону представник позивача телефонувала з приводу необхідності повернення боргу.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно розписки від 09.11.2023 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 кошти в сумі 60 670,00 гривень, які зобов`язувалася повернути до 20 березня 2024 року за наведеним у розписці графіком погашення: 15000,00 грн. повертаються у період з 15.12.2023 по 20.12.2023; 15000,00 грн. повертаються у період з 15.01.2024 по 20.01.2024; 15000,00 грн. повертаються у період з 15.02.2024 по 20.02.2024; 15670,00 грн. повертаються у період з 15.03.2024 по 20.03.2024 (а.с. 5).

У зв`язку з простроченням ОСОБА_2 строків повернення частин позики, позивачем було направлено їй 29 грудня 2023 року та 11 березня 2024 року вимоги про погашення частини боргу згідно графіку протягом 7 (семи) днів з моменту отримання вимоги, вказано банківські реквізити для перерахування коштів, а також попереджено про можливість стягнення боргу у судовому порядку, однак будь-яких дій по їх виконанню відповідачем вчинено не було, жодного платежу на користь позивача не здійснено (а.с. 6-10).

В судовому засіданні відповідач жодних доказів, які б спростовували твердження позивача не надала. Будь-яких клопотань позивачем заявлено не було.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 у справі № 369/3340/16-ц, де Верховний Суд зазначив, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Таким чином, дослідивши боргову розписку відповідача , судом встановлено, що він позичив (взяв в борг) у позивача кошти в сумі 60670,00 грн., зміст розписки також підтверджує факт укладення та зміст умов договору, обов`язок повернення коштів, строк позики, тобто між сторонами було укладено договір позики.

Відповідно до статей 526, 527, 530, 599 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 154/3443/18.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 2, 81, 89, 142, 247, 263, 265, 289 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстраційне місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , реєстраційне місце проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість по договору позики у розмірі 60670,00 (шістдесят тисяч шістсот сімдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстраційне місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , реєстраційне місце проживання: АДРЕСА_2 ) понесені ним судові витрати у розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03 липня 2024 року.

Суддя О.В. Рахімова