РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2024 року м. Мукачево Справа №303/4136/24
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді Кость В.В.
секретар судового засідання Чухайло К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»
до відповідача ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» від імені якого діє ОСОБА_2 звернулося до з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з неї заборгованості:
На підставі ухвали суду від 16 травня 2024 року передану на розгляд суду позовну заяву було залишено без руху. У визначний ухвалою суду строк представник позивача звернувся до суду із заявою про усунення недоліків.
З метою виконання приписів частини шостої ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України суд звернувся до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
З урахуванням отриманої інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, а також зміни її прізвища (з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 ), на підставі ухвали суду від 4 червня 2024 року було відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
19 червня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому також було заявлено ряд клопотань.
На підставі ухвали суду від 2 липня 2024 року відзив по суті спору було повернуто без розгляду. У задоволенні клопотань відповідача про: розгляд справи у загальному позовному провадженні, постановлення окремої ухвали, залучення відповідача, залучення третьої особи без самостійних вимог відмовлено; витребувано від позивача відомості (інформацію) щодо фізичної особи підприємця ОСОБА_6
11 липня 2024 року від представника позивача ОСОБА_7 через систему «Електронний суд» надійшла заява на виконання ухвали суду від 02.07.2024 року, в якій представник повідомив суд про те, що станом на 10.07. 2024 року позивачем отримано відповідь від первісного кредитора, тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить долучити до матеріалів справи квитанцію за сплату від 08.12.2021 №124036337.
Також представник позивача просив суд проводити судові засідання за відсутності уповноваженого представника.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.
Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.
Згідно з умовами Договору, Позикодавець надає відповідачу кредит в сумі 7339,00 грн. строком на 27 днів та сплатою відсотків у розмірі 1,75% за один день користування кредитом за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації.
Підписуючи Акцепт відповідачем одночасно було підписано паспорт споживчого кредиту та заявку-анкету та отримання кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Сторони також погодили, що графік платежів представлений у формі Додатку №1 до Договору є його невід`ємною частиною.
24.11.2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ІНФІНАНС» було укладено договір факторингу №24/11-22 відповідно умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких йому належало, в тому числі і щодо відповідача (а.с.16-20).
Відповідно до п. 1.5 Договору 1, за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю 1 комісію у розмірі 15% від суми фінансового кредиту.
Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Як вбачається з Додатку №1 до Договору 1 (а.с. 27) загальна вартість кредиту складає 3560,00 грн, з яких 2000,00 грн сума кредиту за договором (тіло кредиту) та 1260,00 грн. проценти на користування кредитом, 300,00 грн комісія за надання кредиту.
Договір 1 підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
05.01.2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» «АВІРА ГРУП» було укладено договір факторингу №05012024, відповідно умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких йому належало, в тому числі і щодо відповідача (а.с. 28-31).
Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Як вбачається з Додатку №1 до Договору 2 (а.с 37) загальна вартість кредиту складає 4125,00 грн, з яких 3000 грн сума кредиту за договором (тіло кредиту) та 1125,00 грн. проценти на користування кредитом.
Договір 2 підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
12.08.2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» було укладено договір факторингу №12082022, відповідно умов якого ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких йому належало, в тому числі і щодо відповідача (а.с. 39-42).
По відношенню до вищевказаних фактичних обставин справи суд наводить наступні норми права та мотиви їх застосування.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
В свою чергу, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 Цивільного кодексу України).
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було укладено три кредитні договори, за умовами яких, відповідач мала отримати грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківські карткові рахунки, зазначені у вказаних договорах.
Наведені вище правочини було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані на мобільний номер телефону відповідача.
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» укладання вказаних договорів прирівнюється до укладених в письмовій формі.
За таких обставин справи, суд приходить до висновку, що Договір, Договір 1, Договір 2 були підписані Позичальником за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, які були надіслані первісними кредиторами на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 , на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договорів містяться коди ідентифікатори відповідача, що і є її безпосереднім підписом.
Доказів того, що зазначені договори були підписані не відповідачем, а іншою особою матеріали справи не містять, і відповідачем таких даних не спростовано.
Водночас, відносно фактів перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 за Договором, Договором 1 та Договором 2, слід зазначити наступне.
Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.
Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на підтвердження виконання ТОВ «ІНФІНАНС» зобов`язань за Договором, позивачем надано до суду квитанцію за сплату від 08.12.2021 №124036337 (а.с. 95) про перерахування грошових коштів у сумі 7339,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який було зазначено відповідачем в заявці-анкеті на отримання кредиту (а.с. 13).
Таким чином, суд вважає доведеним факт перерахування ТОВ «ІНФІНАНС» відповідачу кредитних коштів за Договором.
В свою чергу, доказів щодо повернення кредитних коштів відповідачем за Договором та сплати процентів за користування кредитними грошима у матеріалах справи немає.
Поряд з цим, суд не погоджується з розміром процентів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача за Договором, оскільки такі нараховані поза строком кредитування.
За змістом статті 1048 Цивільного кодексу України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
За умовами Договору передбачено надання кредиту в розмірі 7339,00 грн. строком на 27 днів, тобто до 04.01.2022 року, відтак, визначених законом підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку (строку кредитування) немає, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в розмірі 3467,68 грн., які були нараховані Позикодавцем в межах установленого в Договорі строку кредитування.
На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за Договором 1 в сумі 7410,00 грн., за Договором № 2 в сумі 6975,00 грн. позивачем було надано копії даних договорів, договорів факторингу, витяги з реєстру боржників, а також розрахунки заборгованості за укладеними кредитними договорами.
Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт безпосереднього отримання відповідачем коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Розрахунки заборгованості (а.с. 32, 43), на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, а тому не є належними доказами наявності заборгованості. Вказані розрахунки із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказами наявності заборгованості.
В свою чергу, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу за Договором 1 та Договром 2 були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем.
Клопотання від позивача про витребування судом інформації від банківської установи (виписки за картковими рахунками відповідача) щодо руху коштів до суду не надходило.
Відтак, належних доказів на обґрунтування обставин, на які посилається позивач у позовній заяві щодо Договору 1 та Договору 2 матеріали справи не містять, а тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості в цій частині слід відмовити.
За таких обставин, позов слід задоволити частково.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 279, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області,
1. Позов задоволити частково.
2.1. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму 520,87 гривень судового збору.
3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Суддя В.В. Кость