Справа № 347/201/23
Провадження № 22-ц/4808/864/24
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

секретар Гудяк Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз» про захист прав споживача житлово-комунальних послуг (природного газу),

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до АТ «Івано-Франківськгаз» про захист прав споживача житлово-комунальних послуг (природного газу).

В обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , у червні 2022 року по пошті, отримав лист за підписом старшого інженера з експлуатаційної діяльності Косівської дільниці Снятинського відділення AT «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ» ОСОБА_3 , в якому було вказано, що по його особовому рахунку проведено донарахування збитків за втручання в роботу лічильника згідно акту №Кс-22(000560)/03.2АКТ-2994-1121 від 12.11.2021 року відповідно до пункту 1 глави 3 розділу 11 Кодексу ГРМ. Сума завданих збитків за період з 12.05.2021 року по 11.11.2021 року складає 72012,56 грн. З вказаним листом і таким нарахування суми збитків він не згідний з ряду підстав.

Зокрема, 12.11.2021 року в його будинку працівниками оператора ГРМ було проведено демонтаж лічильника природного газу на чергову повірку, але в службових документах, а це протокол-акт про демонтаж та направлення ЗВТ (лічильника газу) для проведення експертизи та акт про порушення, було вказано адресу не будинку позивача, в якому проводився демонтаж (№36-а), а адресу будинку АДРЕСА_1 , власником якого є його дочка ОСОБА_4 , тобто вказана адреса іншого споживача. Окрім того, вказаний лічильник газу 2003 року випуску, і з цієї дати не підлягав жодній експертній повірці Оператором ГРМ, міжповірочний інтервал якого становить 8 років.

На час огляду лічильника газу працівниками Оператора ГРМ він знаходився в робочому стані, пломби на відліковому механізмі пошкоджені не були, його зовнішній вигляд повністю відповідав зовнішньому вигляду засобу вимірювальної техніки, який добросовісно відпрацював 19 років, і ніяких ознак, чи слідів втручання сторонніх предметів на корпусі лічильника газу не було. Однак працівниками Оператора ГРМ у акті про порушення № КС-22 від 12.11.2021 року було зазначено, що «Корпус лічильного механізму не щільно прилягає до лічильника (по боках корпуса вм`ятини)». Працівник Оператора ГРМ взяв його номер телефону, запевнив, що йому зателефонують та повідомлять, коли саме буде засідати комісія щодо демонтованого лічильника газу. Проте ні він особисто, ні його представник - адвокат не прибули на засідання вказаної комісії, оскільки АТ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ» йому не повідомив, коли буде проходити засідання комісії, яке і відбулося за його відсутності 23.11.2021 року.

Таким чином, позивач вважав, що представниками Оператора ГРМ було навмисно зроблено пошкодження корпусу лічильника газу або під час його демонтажу, або безпосередньо перед проведенням експертизи лічильника газу, з таким розрахунком, що під загрозою припинення газопостачання він буде змушений заплатити нарахований Оператором ГРМ штраф, або ж змушений буде укласти договір на реструктуризацію нарахованих сум штрафних санкцій за начебто умисне несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу.

В зв?язку із наведеним просив скасувати нарахування збитків за втручання в роботу лічильника згідно з актом №Кс-22 (000560)/03.2АКТ-2994-1121 від 12.11.2021 року, проведеним AT «Івано-Франківськгаз» по особовому рахунку ОСОБА_2 на підставі повідомлення від 13.06.2022 року №76003.2-Сл-5537-0622, як незаконне, та стягнути з AT «Івано-Франківськгаз» на його користь 50000 грн. у відшкодування завданої йому неправомірними діями відповідача моральної (немайнової) шкоди.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від від 27 березня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «Івано-Франківськгаз» про захист прав споживача житлово-комунальних послуг (природного газу) відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, адвокат Рогалевич А.Б., в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу. Вважає рішення упередженим і необ`єктивним, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права. Під час судового розгляду обставини, які мають значення для справи, судом першої інстанції було з?ясовано неповно, тому висновки в рішенні суду жодним чином не відповідають реальним обставинам справи.

Так, вказує, що ОСОБА_2 не може бути стороною Типового договору розподілу природного газу щодо об?єкту газопостачання (будинку) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він в цьому будинку не проживає, не є його власником, ним не надавалася підписана заява-приєднання, він не сплачував рахунки Оператора ГРМ за вказаною адресою, а також ОСОБА_2 не споживав природній газ за цією адресою. Відтак, Типовий договір розподілу природного газу між ОСОБА_2 та АТ «Івано-Франківськгаз» за адресою: АДРЕСА_1 , не може вважатися укладеним, оскільки в силу закону такий договір був би нікчемний, як встановлено ст.ст. 203 та 215 ЦК України, а тому саме по собі нарахування збитків Оператором ГРМ особі, яка за вказаною адресою не є і не може бути споживачем природного газу, є незаконним. Однак, як стверджує представник апелянта, судом першої інстанції ці обставини не бралися до уваги, оцінка їм не надавалася, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

У зв`язку з наведеним позивач не погоджується з висновками оскарженого рішення стосовно того, що ОСОБА_2 є користувачем послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що не є ані послідовною, ані логічною позиція суду, що існування двох особових рахунків за розподіл природного газу, сплата за які фіксується стосовно обсягу спожитого природного газу двома різними лічильниками газу, не має значення для справи, оскільки вказані лічильники газу, на думку суду, знаходяться за одною адресою, хоча належать різним споживачам природного газу. Таке твердження суду є абсурдним, оскільки в двох окремих будинках, які мають окремі адреси, а саме: АДРЕСА_2 , фізично розташовані два окремих лічильника газу, відповідно до показників яких проводиться окремо сплата по двох рахунках за споживання та розподіл природного газу. І не позивач, а його батько ОСОБА_5 проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Раніше він був власником цього будинку і особовий рахунок № НОМЕР_1 був зареєстрований на його ім?я. Однак, зараз власності на вказаний будинок оформлено на онуку ОСОБА_5 - ОСОБА_4 ..

Вказує, що оскільки оператору ГРМ по оплаті рахунків стало відомо про іншого споживача природного газу, останній зобов?язаний був зробити зміни в базі даних споживачів природного газу АТ «Івано-Франківськгаз», або принаймні уточнити, хто саме з осіб, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , є належним споживачем природного газу, і на підставі цього оформити відповідний письмовий Договір - приєднання, як того вимагає Типовий договір розподілу природного газу.

Представник апелянта звертає увагу на те, що посилання суду при вирішенні спору на такі докази, як покази свідків та письмові докази, надані оператором ГРМ, є хибними та безпідставними, оскільки не є об`єктивними.

Не погоджується також і з твердженням суду, що після реєстрації права власності в 2021 році на житловий будинок по АДРЕСА_1 , ним не було своєчасно внесено актуальних даних до бази споживачів «IF RGC Billing» по особовому рахунку № НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_2 , адже така база є закритою і апелянт не має до неї ніякого доступу. А об`єктивної необхідності змінювати персоніфіковані дані, ні ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ні ОСОБА_4 не мали.

Представник апелянта зазначає, що у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , облік об`єму спожитого газу здійснюється відповідно до о/р № НОМЕР_1 , власником якого на даний час є ОСОБА_4 .. Інший будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , має окремий лічильник газу, яким здійснюється облік об`єму спожитого газу відповідно до о/р НОМЕР_2 , який на праві власності хоч і належить ОСОБА_2 , однак з 2010 року він там не проживає. І саме з будинку по АДРЕСА_1 , а не по АДРЕСА_1 , працівниками оператора ГРМ було проведено демонтаж лічильника газу.

В апеляційній скарзі вказує на те, судом не було взято до уваги той факт, що АТ «Івано-Франківськгаз» з 2003 року всупереч своїм обов`язкам не проводив планову повірку лічильника газу у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджується апелянт і з достовірністю та допустимістю доказів наданих відповідачем по справі. Вказує, що окрім неналежного оформлення службових документів та їх невідповідності нормам права, оператором ГРМ у письмових доказах зазначений неналежний споживач природного газу, також невірна адреса об`єкта споживання газу з якого було здійснено демонтаж лічильника газу, відсутнє доведення складових такого правопорушення, як несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, що передбачене п.п.37 п.4 гл. 1 Кодексу ГРМ.

На підставі викладеного просить скасувати рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2024 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає її необґрунтованою, безпідставною, такою, що не підтверджена належними засобами доказування, а тому в задоволенні апеляційної скарги просить суд відмовити, а рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області залишити без змін.

Вказує, що доказами, які підтверджують факт приєднання побутового споживача ОСОБА_2 до умов Типового договору розподілу природного газу, як раз і є фактичне споживання природного газу, підтверджене інформацією про використання природного газу споживачем, яка додана до матеріалів справи. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у нього об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п.2.2 розділу ІІ Типового договору розподілу природного газу). Таким об`єктом у позивача є житловий будинок АДРЕСА_1 . Опалювальна площа даного будинку становить 93,1 м2. , що підтверджується витягом з робочої бази АТ «Івано-Франківськгаз» під назвою «IF RGC Billing» по особовому рахунку № НОМЕР_2 та ксерокопією паспорта № НОМЕР_3 , де вказано місце реєстрації позивача. Отже, твердження Позивача про те, що документи стосовно порушення виявленого в його житловому приміщенні складені на іншу адресу, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до доданих копій документів (паспорт громадянина України) місце його реєстрації - АДРЕСА_1 . Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності оформлено 27.04.2021 року, однак споживачем послуг не проводилися внесення змін до бази даних «IF RGC Billing». Відповідно до «Кодексу газорозподільних систем» споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних .

У зв`язку з виявленим порушенням за вказаною вище адресою представниками Оператора ГРМ було ініційовано експертизу даного лічильника газу. В зв`язку з цим в присутності побутового споживача газу ОСОБА_2 12.11.2021 року представниками АТ «Івано-Франківськгаз» демонтовано побутовий лічильник газу мембранного типу G4 ВК, заводський № 1609552, 2003 року випуску, з показником лічильника 31686,48 м куб. природного газу, для направлення його на експертизу до Сервісного центру АТ «Івано-Франківськгаз», про що було складено протокол-акт №76002.4.2-S7-13581-1121 про демонтаж та направлення ЗВТ (лічильника газу) для проведення експертизи, зі змістом якого споживач був ознайомлений.

Твердження ОСОБА_2 про те, що йому не було відомо про проведення експертизи лічильника не відповідає дійсності. Позивач був повідомлений про день, час та місце проведення експертизи знятого лічильника газу з його житлового будинку, та не був позбавлений можливості реалізувати своє право бути присутнім під час проведення експертизи лічильника газу.

17.12.21 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ. Про дату та місце проведення даного засідання побутовий споживач був повідомлений (підпис в акті про порушення). За результатом розгляду акту про порушення за № Кс-22/03.2АКТ-2994-1121 від 12.11.2021 року комісією прийняте рішення про його задоволення повністю. Розрахунок проведено за період з 12.05.2021 року по 11.11.2021 року, відповідно до вимог пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ . Згідно з розрахунком побутовий споживач зобов`язаний оплатити АТ «Івано-Франківськгаз» 72012,56 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини, представник відповідача вважає рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2024 року законним та обгрунтованим.

Позивач ОСОБА_2 та представник АТ «Івано-Франківськгаз» про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не явилися.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача адвоката Рогалевича А.Б., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з нормами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є користувачем послуг з розподілу природного газу, які надає відповідач АТ «Івано-Франківськгаз» Факт споживання газу позивач підтвердив в судовому засіданні .

За адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 , споживачем природного газу - є ОСОБА_2 , що підтверджується Інформацією про використання природного газу споживачем, що відображає зміни показників лічильника газу за період з 01.01.2019 по 31.01.2023 та стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 року (а.с.77). Вказані дані містяться у електронній базі відповідача, що відображається у скріншотах сторінки особового рахунку споживача (а.с.78, 79).

Також судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 - споживачем природного газу, крім позивача, є ОСОБА_5 , що підтверджується Інформацією про використання природного газу споживачем та відображає зміни показників лічильника газу за період з 01.01.2019 по 31.01.2023, та стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 року (а.с.134), а також підтверджується скріншотами сторінок особового рахунку споживача ОСОБА_5 (а.с.135, 136).

Факт наявності двох споживачів за адресою АДРЕСА_1 , також підтверджується Довідками за №760-Д-633-0323 та №760-Д-632-0323 виданими 23.03.2023 року старшим інженером Косівської дільниці Снятинського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» (а.с.120, 121).

Отже, судом встановлено, що позивач є власником будинку за адресою АДРЕСА_2 належить на праві власності його дочці ОСОБА_4 ..

Однак суд зауважує, що по персоніфікованих даних наявних у відповідача споживачем природного газу за адресою АДРЕСА_1 , внесені дані саме позивача.

Зареєстроване місце проживання позивача - АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорта (а.с.10).

Відповідно до даних абонентських книжок про оплату за використання природного газу споживачем за особовим рахунком № НОМЕР_2 - є позивач ОСОБА_2 , а споживачем за особовим рахунком № НОМЕР_1 є ОСОБА_5 (а.с.35).

12.11.2021 року працівники Оператора ГРМ здійснювали демонтаж на повірку приладу ЗВТ (лічильника газу) за адресою АДРЕСА_1 , у споживача за особовим рахунком № НОМЕР_2 , що підтверджується копією акта про порушення №Кс22000560 від 12.11.2021 року (а.с.19) та копією протокол-актом №76002.4.2-57-13581-1121 від 12.11.2021 року (а.с.20).

Згідно з актом про порушення № IF KC22000560 від 12.11.2021 року було виявлено порушення, та здійснено відмітку п12, а саме розділу ХІ Глави 2. П.3 п.п.1 «пошкодження ЗВТ «лічильника газу» або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно. Крім того, в акті про порушення зазначено, що корпус лічильного механізму не щільно прилягає до лічильника (по боках корпуса вмятини) (а.с.19). Акт складений працівниками відповідача, в присутності ОСОБА_2 , який вказаний акт підписав. Будь яких зауважень щодо акту ОСОБА_2 не висловлено. В акті про порушення зазначено, що засідання комісії щодо розгляду акту відбудеться 17.12.2021 року. Копію акту ОСОБА_2 отримав. Будь яких зауважень щодо акту ОСОБА_2 не здійснено.

Згідно з протоколом-актом №76002.4.2-57-13581-1121 від 12.11.2021 року лічильник газу за адресою АДРЕСА_1 було демонтовано, та направлено на експертизу. При цьому вказаний протокол також підписаний ОСОБА_2 , зауважень щодо протоколу не висловлено. В протоколі зазначено особовий рахунок, а також хто саме є споживачем за особовим рахунком. В пункті 7 протоколу зазначено, що ОСОБА_2 ознайомлений з датою та часом проведення експертизи (а.с.21).

Згідно з актом № 1894/ІФ0001024 від 23.11.2021 року за результатами експертизи лічильника встановлені порушення, відображені в п.1.2 акту, 1.3. Висновком комісії встановлено що до лічильника було несанкціоноване втручання. В даному технічному стані лічильник до експлуатації не придатний (а.с. 22). На фототаблицях а.с. 25-28 відображено лічильник.

Вирішуючи спір, суд керувався наступними нормами права.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Нормами статей 633-634 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1,2 ст 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Крім цього, статтями 901-903 ЦК України регламентовано загальні положення щодо умов та порядку надання послуг. Зокрема, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Щодо спірних правовідносин, то суд врахував, що вони регулюються нормами Закону України «Про ринок природного газу» від 19.04.2015 року №329-VIII, введеного в дію з 01.10.2015 року, Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженим Постановою НКРЕКП 30.09.2015 року №2494, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27892, умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП 30.09.2015 року №2498, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1384/27829, умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП 30.09.2015 року за №2500, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1386/27831, та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про ринок природного газу» (далі-Закон №329-VIII), постачання природного газу здійснюється на підставі договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами.

В свою чергу, пунктами ч.1 ст.1 Закону №329-VIII, наведені у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: п. 23) побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; п. 27) постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; п.32) Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Умови Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі-Типовий договір №2500), в редакції, що діяла на час спірних правовідносин (листопад 2021 року) передбачали зокрема, що цей договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником (п. 1.1.); є однаковими для всіх побутових споживачів України (п. 1.2); є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання (п.1.3).

Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.

Заява-приєднання - письмова заява-приєднання до умов Договору, складена Споживачем відповідно до вимог Договору за формою, наведеною в додатку до цього Договору, що містить персоніфіковані дані щодо Споживача та є невід`ємною частиною Договору (абз.3 п.1.4).

Персоніфіковані дані - персоніфіковані дані щодо Споживача (П.І.Б., ЕІС-код, види та способи розрахунку тощо), визначені в заяві-приєднанні, які є достатніми для проведення розрахунків за природний газ (абз.6 п.1.4).

Окрім цього, умовами Розділу ІІ «Предмет Договору» Типового договору №2500 визначено, що: 2.1. За цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. 2.2. Обов`язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого Споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи.

Використання природного газу може здійснюватися Споживачем виключно на власні побутові потреби, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. 2.3. Відносини Сторін, що є предметом цього Договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494. 2.4. З 01 травня 2021 року постачання природного газу за цим Договором здійснюється на умовах базової річної пропозиції відповідно до положень Правил постачання, крім Споживача, постачання якому здійснюється за фіксованою ціною на річний період (12 місяців), який продовжується після 01 травня 2021 року (постачання природного газу Споживачу здійснюється на умовах базової річної пропозиції з дати закінчення зазначеного періоду. Споживач може змінити базову річну пропозицію на іншу комерційну пропозицію Постачальника у порядку, визначеному Правилами постачання).

Умови Типового договору розподілу природного газу, (далі-Типовий договір №2498), в редакції, що діяла на час спірних правовідносин (листопад 2021 року) передбачали, що цей договір: є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1.); умови цього Договору однакові для всіх споживачів України (п. 1.2); є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3).

Послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача (абз.10 п.1.4).

Кодекс газорозподільних систем (далі-Кодекс ГРМ) визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Так, розділом 5 Кодексу ГРМ Порядок оформлення акта про порушення, яким передбачено наступне: 1. У разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 20 до цього Кодексу. 2. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.

Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. 3. Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. 4. У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи. 5. Споживач (несанкціонований споживач) та представники Оператора ГРМ під час виявлення порушення та складання акта про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження, заперечення та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в акті про порушення. 6. У разі незгоди споживача (несанкціонованого споживача) із зафіксованим в акті про порушення порушенням, яке стосується пошкодження пломб (крім факту їх відсутності або спрацювання магнітного індикатора), пошкодження ЗВТ/лічильника газу (крім явних ознак навмисного в них втручання), він може вимагати проведення їх експертизи чи позачергової або експертної повірки у порядку, визначеному цим Кодексом. У такому разі в акті про порушення робиться відповідний запис, при цьому представник Оператора ГРМ здійснює заходи щодо пакування пошкодженої пломби та/або лічильника газу (ЗВТ) та складає відповідний акт про направлення їх на експертизу чи позачергову або експертну повірку. До отримання їх результатів нарахування, передбачені цим Кодексом, не застосовуються.

Також, відповідно до п.8 Розділу 5 Кодексу ГРМ, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу»).

При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

Споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення. разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі (п.10 Розділу 5).

За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (п.11Розділу 5).

Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі (п.12 розділу 5).

Відповідно до положень ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів", захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Таким чином, в результаті аналізу обставин справи і на підставі оцінки наданих доказів, врахувавши наведені норми закону, суд першої інстанції встановив, що позивач ОСОБА_2 є споживачем послуг природного газу, які надаються відповідачем. В присутності побутового споживача ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено порушення обліку споживання природного газу, здійснено демонтаж лічильника газу, та направлено його на експертизу. За результатами експертизи лічильника газу, складено акт, відповідно до висновків якого до лічильника було несанкціоноване втручання. Стосовно проведення 23.11.2021 року експертизи лічильника споживач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений (підтверджується протоколом-актом від 12.11.2021 року а.с.20), не з`явився. За результатами розгляду акту 17.12.2021 року комісією було прийнято рішення про його задоволення, та здійснено розрахунок необлікованого об`єму та обсягу природного газу, і його вартість (а.с.22).

Судом першої інстанції перевірені доводи позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_1 про те, що лічильник газу був знятий працівниками в домоволодінні, власником якого не являється позивач. Судом встановлено, що, дійсно, згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 з 2020 року. Позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , з 2021 року (а.с.23).

В той же час відповідно до довідки, виданої АТ «Івано-Франківськгаз» під назвою «IF RGC Billing», особовий рахунок НОМЕР_2 зареєстровано на ОСОБА_2 саме за адресою АДРЕСА_1 . Позивач не надавав відповідачу нових даних, які б дали підстави для актуалізації чи переоформлення договору про розподіл природного газу. Допитані в суді свідки, які є працівниками оператора ГРМ пояснювалаи, що крім перевірки адреси, за якою вони здійснюють огляд засобу обліку, вони також звіряють заводський номер лічильника, який числиться за вказаною адресою.

Надати переконливих пояснень, чому він підписав акт про порушення та демонтаж лічильника, якщо вважав, що є помилки в акті, або чому не вніс зауважень в акт, позивач не зміг. Він також не спростовує, що саме він особисто був присутній при обстеженні лічильника за домогосподарством по АДРЕСА_1 . Жодних доказів на підтвердження власних вимог, які фактично базуються на припущеннях, позивач суду не надав.

Суд першої інстанції цілком правильно послався на п. 6 розділу 3 Кодексу ГРМ, який вказує, якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, то споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу.

Позивачем таких обов`язків не виконано. Крім того, позивач не заперечує, що лічильник, який був направлений на експертизу, належить саме йому, і факт порушення цілісністі лічильнику за висновками експертизи ним не спростований.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача, і відповідно, правильним і логічним є рішення про відому в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із рішенням суду без будь-якої правової аргументації. Аргументи представника позивача базуються на обставинах, викладених в позовній заяві, яким суд дав належну мотивовану оцінку, яку позивач, в свою чергу, не спростував.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на рішення суду не дає підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовує висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене рішення вимогам законності та обґрунтованості відповідає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 05 липня 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

В.М. Луганська