Провадження № 2/127/4849/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретарі Шмигори О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи позовну заяву тим, що ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_3 придбали кооперативну квартиру АДРЕСА_1 та виплатили пайовий внесок. На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2021 року у справі №127/20355/21 було зареєстровано право власності на 1/2 частку кооперативної квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, однак за життя ним було складено заповіт на 1/2 частину вказаної квартири. Разом з тим, у заповіті була допущена помилка та замість ім`я ОСОБА_4 вказано ОСОБА_5 . Також державним нотаріусом Першої вінницьої державної нотаріальної контори було відмовлено у вчинені нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на зазначену вище квартиру. Оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, чим порушуються її права та охоронювані законом інтереси на майно, тому змушена була звернутися до суду з цим позовом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив здійснити розгляд справи без його участі, заявлений позов підтримує та просив його задовольнити. Судові витрати просив залишити за позивачем.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, про визнання позову та просила проводити розгляд справи без її участі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 також не зявилася, однак подала до суду заяву, згідно з якою просила провести розгляд цієї цивільної справи без її участі. Позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи встановлено, що 21.02.1996 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадського стану, про що зроблено відповідний актовий запис №293 (а.с. 92).

Згідно з довідкою МКП «ЖЕК №7» ОСОБА_6 сплатив пайовий внесок в сумі 6936,65 рублів в 1990 році за трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,9 м.кв. (а.с. 9).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).

Матеріалами справи встановлено, що 03.02.2004 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курбатовою С.П. було посвідчено заповіт, яким ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповів належну йому половину квартири АДРЕСА_2 , онуці ОСОБА_7 . Решту ж всього його майна, де б воно не було, і з чого б воно не складалося б, взагалі, все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право, в тому числі і всю належну йому частину квартири АДРЕСА_3 , - заповів дружині ОСОБА_2 (а.с. 18, 88).

Державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 612/2005, після смерті ОСОБА_6 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 3349643, виданим 01.02.2006 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою (а.с. 89 на звороті).

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2021 року у справі №127/20355/21, яке набрало законної сили 02.11.2021 року, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 10-12). На підстааві цього рішення суду було здійснено реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири за ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.07.2022 року (а.с. 13).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виготовленого 02.02.2022 року на ім`я ОСОБА_3 , загальною площею 61,5 кв.м., яка складається з: коридору 1 площею 8,6 кв.м., санвузлу 2 площею 4,0 кв.м., кімнати 3 площею 7,5 кв.м., комори 4 площею 0,6 кв.м., кімнати 5 площею 11,4 кв.м., кімнати 6 площею 17,1 кв.м., кухні 7 площею 7,7 кв.м., балкону площею 2,1 кв.м., лоджії площею 2,5 кв.м. (а.с. 14-16).

Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Сушицької А.О. від 18.11.2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , після смерті її діда ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку із відсутністю документу, що посвідчує право власності на спадкове майно (а.с. 20). Разом з тим, в цей же день позивачу було видано довідку про коло спадкоємців, згідно з якою спадкоємцями за заповітом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_1 є його дружина ОСОБА_2 та його онука (позивач) ОСОБА_1 (а.с. 21).

Аналізуючи наведені вище докази, суд дійшов висновку, що існує розбіжність в написанні імені позивача у її паспорті громадянина України та у заповіті складеного ОСОБА_1 на її ім`я.

Так, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Оцінюючи всі дослідженні в судовому засіданні докази в сукупності, суд вважає за можливе встановити факт, що заповіт складений 03.02.2004 року ОСОБА_6 в частині спадкування 1/2 частки квартири АДРЕСА_5 стосується ОСОБА_1 .

Щодо іншої позовної вимоги, то слід зазначити таке.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину . Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч.1 ст. 328 ЦК України).

Положенням ч. 1 ст. 15 Законом України «Про власність» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Пунктами 5-1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» №9 від 18.09.1987 року, роз`яснено, що судам слід мати на увазі, що згідно із ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно з п. 6-1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» №9 від 18.09.1987 року, відповідно до п. 1 ст.17 Закону «Про власність» при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім`ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім`ї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

При цьому, п. 11 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.19995 року роз`яснено, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Враховуючи положення ст. 16 ЦК України, кожна особамає право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Матеріалами справи підтверджується факт внесення спадкодавцем пайового внеску за спірну квартиру.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 211, 259, 263-265, 280-282, 284, 315, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Встановити факт, що заповіт складений 03.02.2004 року ОСОБА_6 в частині спадкування 1/2 частки квартири АДРЕСА_5 стосується ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 прав власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частки квартири АДРЕСА_5 загальною площею 61,5 кв.м., яка складається з: коридору 1 площею 8,6 кв.м., санвузлу 2 площею 4,0 кв.м., кімнати 3 площею 7,5 кв.м., комори 4 площею 0,6 кв.м., кімнати 5 площею 11,4 кв.м., кімнати 6 площею 17,1 кв.м., кухні 7 площею 7,7 кв.м., балкону площею 2,1 кв.м., лоджії площею 2,5 кв.м., після смерті ОСОБА_6 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 12.06.2024 року.

Суддя: