Єдиний унікальний номер: 379/1538/23
Провадження № 2/379/36/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25 січня 2024 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Шабрацького Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року адвокат Кундас В.А. звернулась в інтересах ОСОБА_1 до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 18481 грн., та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 18 травня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено письмовий договір позики, на підставі якого в той же день відповідачу були позичені грошові кошти у розмірі 18481 грн. ( вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят одну) грн., які вона зобов`язалась повернути в строк до 10 вересня 2023 року. На підтвердження укладення договору позики відповідачем 18 травня 2023 року було особисто написано розписку про отримання в борг грошових коштів у розмірі 18481 грн. ( вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят одну) грн. У розписці зазначені: сторони зобов`язання ( позикодавець та позичальник), грошова сума, яку відповідач зобов`язується повернути позивачу, строк повернення позики та особистий підпис позичальника. Відповідач по справі свої зобов`язання до обумовленої дати не виконала. На цей час від спілкування з позивачем ухиляється, вимогу про повернення грошових коштів направлену рекомендованим листом, станом на момент звернення до суду не виконала.

Ухвалою суду від 18.10.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09.11.2023.

25.10.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про залучення до матеріалів справи оригіналу розписки від 18.05.2023 року (а.с.33-34).

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, 18.01.2024 від представника позивача надійшла заява, в якій просила розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.45-46).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилась про місце, дату, час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 18 травня 2023 року сторони уклали між собою договір позики, що підтверджується письмовою розпискою за підписом ОСОБА_2 .

З розписки позичальниці вбачається, що за умовами договору ОСОБА_2 отримала від позивача в борг грошові кошти у розмірі 18481 грн. та зобов`язалася повернути борг до 10 вересня 2023 року (а.с.34).

До матеріалів справи було приєднано оригінал вказаної розписки від 18.05.2023 року , яка станом на 25.01.2024 року не мала жодних застережень чи написів про повернення частини боргу.

03.10.2023 року позивачем направлено ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу згідно розписки від 18 травня 2023 року, однак дана вимога виконана не була (а.с.8).

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з підстав, передбачених законом, зокрема з договорів та інших правочинів.

З положень ст.ст. 1046, 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.

Зі змісту розписки чітко прослідковується факт виникнення між сторонами позикових зобов`язань, зокрема отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 коштів у якості позики, сума та строк повернення позики.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач не повернула борг.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов`язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.

Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А тому проаналізувавши всі надані по справі докази, суд приходить до висновку, що між сторонами, дійсно, мав місце договір позики на суму 18481 грн., умови якого відповідач належно не виконала. Жодних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не було надано.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується статтями 133 та 141 ЦПК України.

У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 3000 грн. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надання правничої допомоги позивачем підтверджені належними доказами, а саме: замовленням на надання правничої допомоги від 12 жовтня 2023 року, актом про надання професійної правничої допомоги від 17 жовтня 2023 року з розрахунком вартості затраченого часу на надання правової допомоги та платіжною інструкцією від 17 жовтня 2023 року з якого вбачається, що вони здійснені саме позивачем у розмірі 3000,00 грн. (а. с. 11-13).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позов задоволено повністю, то із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 858,88 грн., що підтверджено квитанцією.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 610,1046, 1047,1049 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 158, 258- 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованість за розпискою, що складає18481 грн. ( вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят одну) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати які складаються з судового збору в розмірі 858,88 ( вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 (коп.) та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1

Суддя Таращанського районного суду Київської області Григорій ШАБРАЦЬКИЙ