Справа № 348/2221/21
Провадження № 22-ц/4808/986/24
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Томин О.О., Максюти І.О.

секретаря Кузів А.В.

з участю відповідачки ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Романишина Дмитра Михайловича на рішення Надвірнянського районного суду від 30 квітня 2024 року, постановлене в складі судді Грещук Р.П. в м. Надвірна, повний текст складено 10 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричинених в результаті протиправних дій,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених в результаті протиправних дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він проживає та користується будинком АДРЕСА_1 . Ввечері 11.04.2021 року близько 21 год. 20 хв. позивач разом із своєю дружиною ОСОБА_3 та їхніми дітьми: ОСОБА_4 , 2010 року народження, ОСОБА_4 , 2013 року народження та ОСОБА_4 , 2018 року народження перебували у своєму будинку, і в цей час у вікно кімнати де вони знаходились влетів камінь. Звук від розбитого скла у пізній час доби налякав дітей, зокрема вони почали кричати, а найменший син ОСОБА_5 ?ян від раптового голосного звуку прокинувся та почав плакати. Коли позивач вибіг з будинку на подвір?я, то побачив що ОСОБА_1 , тобто відповідач по даній справі, яка проживає неподалік їхнього будинку, збирає на дорозі каміння та кидає їх по будинку. На його з дружиною зауваження з приводу неправомірної поведінки відповідач безпричинно почала висловлюватись в сторону позивача нецензурно. Внаслідок неправомірних дій відповідачки, у будинку позивача було розбито один склопакет вікна однієї з кімнат, вартістю 600 грн 00 коп, пошкоджено вентиляційну решітку на фасаді стіни житлового будинку, вартістю 139 грн 00 коп., пошкоджено, а саме вибито отвори у семи місцях фасаду будинку, чим спричинено ОСОБА_2 матеріальну шкоду на суму 22 354 грн 00 коп., що підтверджується кошторисом з розрахунку договірної ціни ремонту стін фасаду належного позивачу будинку, а всього завдано матеріальної шкоди на суму 23 093 грн 00 коп. Крім того, оцінює розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн, що пролягала у сильному психологічному стресі, який він пережив внаслідок раптового нападу відповідачки. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду в сумі 2093 грн 00 коп. та 1000 грн моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати по справі.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 30 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричинених в результаті протиправних дій задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 23 093 (двадцять три тисячі дев`яносто три) грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди, та 5 000 (п`ять тисяч гривень) грн. 00 коп. моральних відшкодувань, спричинених внаслідок вчинення протиправних дій. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 2 500 грн витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, а всього 3408 (три тисячі чотириста вісім) грн. 00 коп. В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Романишин Дмитро Михайлович подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову задоволенні позову посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що жодними доказами не підтверджено, що відповідачка вчиняла протиправні дії та пошкодила будинок по АДРЕСА_1 . 11 квітня 20221 року, коли мала місце вказана подія вона знаходилась вдома, що підтверджують свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . З долучених позивачем відеоматеріалів неможливо встановити хто перебуває на відео, а з долучених фотокарток не встановлено, що саме нею спричинена шкода, оскільки фотокартки не містять дату, час. Крім того, справа про адміністративне правопорушення №348/1410/21 відносної відповідачки за дрібне хуліганство закрито, оскільки з відеоматеріалів неможливо встановити, що саме вона спричинила пошкодження будинку, тобто її вина недоведена, а тому відшкодування шкоди є необгрнутованим.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги просить їх задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення протиправності поведінки відповідача, яка завдала шкоди; наявності причинного зв`язку між її протиправною поведінкою та її результатом - шкодою; вини особи, яка завдала шкоду. З огляду на вище викладене суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язана відшкодувати позивачу майнову шкоду в розмірі 23 093 грн 00 коп., тобто вимоги ОСОБА_2 в цій частині підлягають до задоволення в повному обсязі. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості позовних вимог, суд вважає, що достатньою грошовою компенсацією для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу з боку відповідача, є грошова сума у розмірі 5 000 грн 00 коп. та вважає її достатньою для отримання ОСОБА_2 відповідної сатисфакції, а не збагачення за рахунок відповідача.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Зветраючись до суду з позовом ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_2 посилався на те, що 11.04.2021 року близько 21 год. 20 хв. позивач разом із своєю дружиною ОСОБА_3 та їхніми дітьми: ОСОБА_4 , 2010 року народження, ОСОБА_4 , 2013 року народження та ОСОБА_4 , 2018 року народження перебували в будинку по АДРЕСА_1 і в цей час у вікно кімнати де вони знаходились влетів камінь. Звук від розбитого скла у пізній час доби налякав дітей вони почали кричати, а найменший син Дем?ян від раптового голосного звуку прокинувся та почав плакати.

Коли позивач вибіг з будинку на подвір?я, то на його думку побачив, що ОСОБА_1 , тобто відповідачка у цій справі, яка проживає неподалік їхнього будинку, збирає на дорозі каміння та кидає їх по будинку. На його з дружиною зауваження з приводу неправомірної поведінки відповідач безпричинно почала висловлюватись в сторону позивача нецензурними словами, продовжуючи кидати камінням у стіни його житлового будинку. Про зазначені події ним повідомлено працівників поліції.

Вказаний будинок побудований у 2019 році ОСОБА_2 на належній йому земельній ділянці, що за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час перебуває у його користуванні, проте право власності на нього на даний час ним ще не оформлено у встановленому порядку (а.с.9-14, 15).

У будинку позивача було розбито один склопакет вікна однієї з кімнат, вартістю 600 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 14.04.2021 року (а.с.20), пошкоджено вентиляційну решітку на фасаді стіни житлового будинку, вартістю 139 грн. 00 коп., що підтверджується чеком №6 від 19.04.2021 року (а.с.21) та пошкоджено, а саме вибито отвори у семи місцях фасаду будинку, чим спричинено ОСОБА_2 матеріальну шкоду на суму 22 354 грн 00 коп., що підтверджується кошторисом з розрахунку договірної ціни ремонту стін фасаду належного позивачу будинку (а.с.22-30), а всього завдано матеріальної шкоди на суму 23 093 грн 00 коп.

Як доказ на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 посилався на два DVD диски із відеозаписом вчинення протиправних дій ОСОБА_1 .

Згідно постанови Надвірнянського районного суду від 02 липня 2021 року адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП повернуто Надвірнянському РВП ГУНП в Івано-Франківській області для належного оформлення.

За змістом вказаної постанови встановлено, що до протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП в якості доказів долучено також диск із відеозаписом. Разом з тим, походження такого диску є незрозумілим. При його відтворенні в судовому засіданні встановлено, що наявний на ньому відеозапис є сумнівної якості і відтворює лише зображення, з якого встановити особу правопорушника не дається можливим. Також вищезазначений відеозапис на диску не містить доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що мають значення для правильного вирішення справи та на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно приписівст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.ч.1.2,3,4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_2 суду не подано жодного доказу про те, що саме ОСОБА_1 11.04.2021 року близько 21 год. 20 хв. пошкодила належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 та заподіяла матеріальну шкоду.

У судовому засідання апеляційного суду переглянуто два DVD диски із відеозаписом подані у підтвердження позову, з яких не можна достовірно встановити зображеної на них особу та її неправомірні дії.

Постановою Надвірнянського районного суду від 02 липня 2021 року про повернення адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП також установлено, вищезазначений відеозапис на диску не містить доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні стверджували, що у період зазначених позивачем подій ОСОБА_1 перебувала дома. Вищевказаних доказів

позивачем не спростовано.

Отже, посилання позивача на протиправність дій відповідача та заподіяння з її вини матеріальної шкоди ОСОБА_2 не доведено.

Оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження заподіяння матеріальної шкоди відповідачкою, суд першої інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Позивач вказував, що через пошкодження його майна він зазнав моральної шкоди. Так як не встановлено вини відповідачки у заподіянні позивачу матеріальної шкоди, не пілягали задоволенню вимоги про компенсацію моральної шкоди, які є похідними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні невідповідають обставинам справи, тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

За змістом ст.382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, і з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Відповідно до підпункту В пункту 4 ч. 1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої вказаної статті), у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої вказаної статті).

Ураховуючи, що за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову, то судові витрати у розмірі 1382, 00 грн по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги необхідно стягнути з позивача.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно п.2 ч.6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 3 028 грн.

Ціна позову в даній справі становить 33 093 грн яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн* 250 = 757 000 грн).

Відтак, ця справа є незначної складності, ціна позову у справі не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Романишина Дмитра Михайловича задовольнити. Рішення Надвірнянського районного суду від 30 квітня 2024 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричинених в результаті протиправних дій відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О. Максюта

О.О.Томин