02.08.2024 Справа № 756/2780/24
Справа № 756/2780/24
Провадження № 2/756/2323/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Діденка Є.В., за участю секретаря судового засідання Павлишина О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», про визнання кредитного договору частково недійсним,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2024 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій позивач просить: визнати кредитний договір № 1121623-013 від 16.12.2020 р. у частині щодо нарахування комісії (плати за обслуговування кредитної заборгованості), укладений між ОСОБА_1 та АТ «ТАСКОМБАНК»; зобов?язати АТ «ТАСКОМБАНК» здійснити зарахування грошових коштів, сплачених як плату за обслуговування кредитної заборгованості (комісію) за кредитним договором № 1121623-013 від 16.12.2020 р. в рахунок погашення тіла кредиту.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 16.12.2020 р. між нею і відповідачем укладено кредитний договір № 1121623-013 , відповідно до умов якого позивач отримала кредит в розмірі 60527,30 грн. Позивач сумлінно виконувала умови кредитного договору, однак у зв`язку із введенням воєнного стану у неї виникли фінансові труднощі, та 29.06.2022 року відповідач провів їй реструктуризацію та було складено новий графік платежів. На погашення кредиту позивач сплатила 59510,00 грн. до реструктуризації, та 5948,00 грн. - після реструктуризації. Позивач вважає, що банк скористався її необізнаністю у правових питаннях та здійснив їй реструктуризацію, збільшивши обсяг її зобов`язань, хоча жодних заяв про реструктуризацію позивач не подавала. Крім того, кредитним договором№ 1121623-013 від 16.12.2020 р. передбачено сплату позивачем щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості і розмірі 4,9 %, що позивач вважає незаконним. Нараховану комісію протягом всього строку кредитування позивач вважає несправедливими умовами в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Також, вказує, що банк порушив ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» та належним чином не довів перед укладення кредитного договору інформацію про всі умови кредитування, зокрема про нарахування комісії, і цим ввів позивача в оману.

Ухвалою суду від 21.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи з повідомленням учасників справи не надходило.

22.04.2024 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач позов не визнав. Зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до банку для отримання кредиту та підписала Заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 013/8938293-СК та Заяву-договір № 1121623-013 від 16.12.2020 р. та Додаток 1 із детальним описом складових загальної вартості кредиту та графіку платежів. Підписання вказаних документів позивач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, тарифами та згодна з усіма умовами. Пунктом 3 ч. 2 Заяви-договору передбачено, що позивач зобов`язалась повертати кредит щомісячними платежами з нарахованими комісіями та процентами. В умовах договору відсутні будь-які супутні послуги або вимоги щодо придбання чи нав`язування будь-яких товарів і послуг. Комісія, передбачена умовами договору, є платою за обслуговування кредитної заборгованості, наявність якої залежить виключно від позивача. Будь-яких фактів порушення прав позивача при укладенні договорів, або про несправедливість умов договору, позивачем не доведено. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надав позивачу кредит та всі передбачені договором банківські послуги, а проценти і комісії були погоджені сторонами при укладенні договору, як і всі інші істотні умови договору.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 16.12.2020 р. між сторонами підписано Заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 013/8938293-СК та Заяву-договір № 1121623-013 від 16.12.2020 р. та Додаток 1 із детальним описом складових загальної вартості кредиту та графіку платежів.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 Заяви-договору, позивач замовила отримання кредиту в розмірі 60527,30 грн. з комісією, та 57700,00 грн. без комісії, на строк 48 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом 0,01 % річних та щомісячною комісією за обслуговування кредиту 4,9 %. У Заяві-договорі вказано, що позивач акцептує публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», розміщену на веб-сайті банку за посиланням, та беззастережно приєднується до умов договору, зобов`язується повертати кредит, сплачувати проценти і комісії у порядку, визначеному у графіку платежів.

Згідно із Додатком № 1 до Заяви-договору, позивач ознайомилась із детальним розписом складових загальної вартості кредиту і сторони узгодили графік платежів, у якому вказані, зокрема суми комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У зв`язку із неналежним виконання умов кредитного договору, банк нарахував відповідачу заборгованість.

Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до пунктів 1-1, 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються , зокрема комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У частині 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» наведено невичерпний перелік умов, які можуть вважатись несправедливими.

Оцінка доказів і мотиви суду.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Надаючи оцінку доводам позову, суд зазначає, що сторони у належній формі та відповідно до вимог законодавства уклали кредитний договір і погодили всі істотні умови.

Перед укладенням договору позивач була проінформована у необхідному обсязі про всі умови кредитування, що підтверджується підписаними нею Заявою-договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 013/8938293-СК та Заявою-договором № 1121623-013 від 16.12.2020 р. та Додатком 1 із детальним описом складових загальної вартості кредиту та графіку платежів.

З цих підстав суд відхиляє доводи позивача про неналежне виконання банком вимог закону про інформування споживача щодо умов кредитування.

Укладаючи кредитний договір позивач погодилась на сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,9 %, і підтвердила це своїм підписом.

Можливість включення до загальної вартості кредиту суми комісії за обслуговування кредитної заборгованості підтверджується положеннями статей 1, 8, 9 Закону України «Про споживче кредитування».

Будь-яких доказів того, що відповідач при укладенні договору діяв недобросовісно та ввів позивача в оману при укладенні кредитного договору стосовно умов кредитування, зокрема сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суду не надано.

Так само, на переконання суду, відсутні підстави вважати, що умови укладеного між сторонами договору в частині сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливими, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Будь-яких доказів або вагомих аргументів на підтвердження несправедливості умов кредитного договору в частині сплати комісії, позивач суду не надала.

Суд не бере до уваги посилання позивача на незаконність проведення реструктуризації заборгованості та збільшення у зв`язку із цим обсягу її відповідальності, оскільки доказів проведення реструктуризації суду не надано, і такі аргументи в будь-якому випадку виходять за межі предмету позову, який стосується визнання недійсним умов кредитного договору в частині сплати комісії.

Таким чином, суд вважає, що у позові слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 77-81, 89, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Суддя Є.В. Діденко