Справа № 555/2190/23
Номер провадження 2/555/102/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров"я внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 в обгрунування позову вказує, що 21.07.2023 року приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи по вул.Вишневій в с.Кам?янка, Рівненського району Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вступив в суперечку з ним по тій же ж вулиці, у ході якої в нього виник умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження, підійшов до нього та кулаком правої руки умисно заподіяв не менше одного удару в область обличчя . Внаслідок вищезазначених протиправних умисних дій ОСОБА_2 спричинив йому, як потерпілому, тілесні ушкодження. 24 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до сімейного лікаря ОСОБА_3 В нього було діагностовано: забій очного яблука та тканин очної ямки, кон?юнктивальний крововилив, катаракту. Рекомендовано консультацію офтальмолога. Після завданих ОСОБА_2 травм, зір лівого ока став різко падати, поки ОСОБА_1 практично не перестав на нього бачити. Згідно висновку ЛКК Березнівської центральної міської лікарні N?512 від 19.09.2023 встановлено ОСОБА_1 діагноз : післятравматична зріла ускладнена катаракта лівого ока. Визначено потребу оперативного лікування. Згідно вироку Березнівського районного суду Рівненської області від 18.08.2023 у справі N?555/1693/23 ОСОБА_2 визнали винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого 4.2 ст.125 КК України, і призначено йому покарання за 4.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн. У кримінальному провадженні письмовою заявою ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, і погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Цивільний позов в даному кримінальному провадженні ним не заявлявся. За операцію ОСОБА_1 заплатив ФОП ОСОБА_4 14900,00 грн. Купівля медичних інструментів, матеріалів та ліків для лікування йому обійшлася в загальну суму 1988,89 грн.

ІІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

25 жовтня 2023 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

18 січня 2024 року до Березнівського районного суду від представника відповідача адвоката Оніщук М.А. надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, в обґрунтування вказала,що згідно вироку Березнівського районного суду Рівненської області від 18.08.2023 року у справі №555/1693/23 ОСОБА_2 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 1020,00 грн. Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві вказує, що проводив оперативне лікування лівого ока з приводу катаракти. Згідно виписки з амбулаторної картки, яка додана до позову, позивача 11.09.2023 року оглядав окуліст, де встановлено діагноз початкова вікова катаракта. Тобто, дану хворобу позивач здобув задовго до події, яка встановлена вироком суду. Більше того, до матеріалів позовної заяви не додано жодного епікрізу з рецептами від лікаря саме на ті препарати, які вказані в чеках. Один чек, а саме: №895 від 29.09.2023 року стосувався купівлі продуктів харчування: хліба, ковбаси. Що саме підтверджують медичні препарати, які вказані в чеках, які додані до позову, не відомо. Чи взагалі вони призначались позивачу і ким не підтверджено. Позивач зробив оперативне втручання на оці з приводу катаракти,яка була в нього давно, а не стосувалася тієї травми, яка була завдана відповідачем. Також, на даний час ОСОБА_2 не має можливості оплатити збитки, які заявлені в позові, оскільки перебуває в скрутному матеріальному становищі. Тяжке матеріальне становище відповідача підтверджується тим, що він ніде не працює, що підтверджується довідкою Березнівської міської ради №49 від 12.01.2024 року, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, що підтверджується довідкою Березнівського управління Рівненської філії Рівненського обласного центру зайнятості №13 від 11.01.2024 року. Відповідно до заключення ЛКК №629 від 13.1.2023 року хворіє потребує медикаментозного лікування: амбулаторного та стаціонарного. Відповідач проживає разом з матрі`ю ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою, розмір пенсії складає 2520 грн., що підтверджується довідкою про доходи №0929717. 07 лютого 2024 року від представника позивача , адвоката Білоконь Р.А. надійшла відповідь на відзив, в`ялому він вказав, що вважає відзив від 17.01.2024 року, поданий представником відповідача є необґрунтованим, факти викладені в ньому не підтверджуються достатньою кількістю доказів, а форма документу взагалі не відповідає, встановленим ЦПК України вимогам.Просить суд визнати відзив представника відповідача від 17.01.2024 року як такий , що не відповідає встановленим нормам ЦПКУ, а також не враховувати доводи викладені у відзиві на позовну заяву, так як вони повністю спростовуються документальними доказами, наданими позивачем.

14 березня 2024 року до Березнівського районного суду від представника позивача , адвоката Білоконь Р.А. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути з Відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача - ОСОБА_1 судові витрати, пов?язані з оплатою гонорару адвоката в розмірі 12600 (Дванадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, за договором про надання правової допомоги N?б/н від 18.01.2024 року; стягнути з Відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача - ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 (П?ятьдесят тисяч) гривень 00 копійок; ??в частині вимог щодо відшкодування матеріальних збитків, викладених в позові, вимоги - залишити без змін.20 березня 2024 року до Березнівського районного суду від представника відповідача адвоката Оніщук М.А. надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, просить у задоволенні заяви про збільшення позовних вимог Позивача відмовити повністю, в обґрунтування вказує, що позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. В порушення приписів ч.3 ст.137 ЦПК України позивачем на надано для суду детального опису робіт (наданих послуг), квитанції про перерахунок вказаних коштів на рахунок адвоката. Попереднього розрахунку судових витрат позивачем подано не було.

Позивач та його представник -адвокат Білоконь Р.А. у судовому засіданні позов підтримали повністю, просили задовольнити.

Відповідач та його представник - адвокат Оніщук М.А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовуних вимог.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Судом встановлено , що згідно вироку Березнівського районного суду Рівненської області від 18.08.2023 у справі N?555/1693/23 ОСОБА_2 визнали винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого 4.2 ст.125 КК України, і призначено йому покарання за 4.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн. У кримінальному провадженні письмовою заявою ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, і погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні ним не заявлявся. За операцію ОСОБА_1 заплатив ФОП ОСОБА_4 14900,00 грн. Купівля медичних інструментів, матеріалів та ліків для лікування йому обійшлася в загальну суму 1988,89 грн.

Згідно Заключення ЛКК №512 від 19.09.2023 року, що видане КП «Березнівська Центральна Міська Лікарня», між іншим встановлено, що пацієнт ОСОБА_1 потребує оперативного лікування травматичної катаракти лівого ока.

Також, згідно даного документа, був визначений остаточний діагноз, а саме: «Післятравматична зріла ускладнена катаракта лівого ока»

Таким чином, згідно доданого письмового доказу - позивач документально підтверджує наявність причинно-наслідкових зв`язків між заподіяною травмою внаслідок неправомірних дій відповідача і настанням в позивача такого стану здоров`я, що потребувало оперативного втручання.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно - курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою цієї статті передбачено,що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,а також в інших випадках, встановлених законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 дійшла висновку ,що виходячи з положень ст.ст.16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 638/14009/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 638/6363/19, від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17,від 02 грудня 2020 року у справі № 638/14008/17 та інших.

По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 1 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає частково доведеними вимоги про відшкодування моральної шкоди з відповідача, зважаючи на те, що внаслідок дій відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, а також душевних страждань, пов`язаних з протиправними діями відносно нього, погіршенням стану здоров`я після даної події, а також тривалим лікуванням, з огляду на засади розумності та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 гривень.

Щодо витрат на правову допомогу, то суд прид приходить до висновку, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів сплати позивачем ОСОБА_1 адвокату Білоконь Р.А. коштів за надання правової допомоги. Надана до суду копія квитанції № б/н від 14.03.2024 року не підписана позивачем ОСОБА_6 , а тому є неналежним доказом.

На підставі наведеного, керуючись ст.с.15,16 ЦК України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на лікування через завдані ушкодження здоров?я внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 16888 (шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень 89 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень .

В задоволенні решти позовни х вимог - відмовити за недоведенністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя: Мельничук Н. В.