Справа № 156/654/24
Провадження № 2/156/221/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Бахаєва І.М.,

при секретарі судового засідання - Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Іваничівського районного суду Волинської області сел. Іваничі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Адамович Надія Євгеніївна до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки - адвокат Адамович Н.Є. звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області із позовною заявою до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , підтвердженням чого є свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , відповідно до ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина на його спадкове майно, зокрема на частку в квартиру АДРЕСА_1 . Співвласниками квартири АДРЕСА_2 є померлий ОСОБА_4 , позивачка ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 та колишня дружина ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_4 заповіт не посвідчувався. На час смерті ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 . Також за цією адресою була зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 в останні роки свого життя хворів і фактично проживав в АДРЕСА_4 . Позивачка піклувалась за ним, доглядала, здійснила похорон. В квартирі на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала ОСОБА_3 .. Шлюб між нею та спадкодавцем ОСОБА_4 був розірваний в 1995 році. Вона не є спадкоємцем за законом та не претендує на частку в спадковому майні. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його діти: позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 .. ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини. В квітні 2024 року позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу у Волинській області Башинської Л. П. із усною заявою про прийняття спадщини після смерті батька та з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 .. У видачі свідоцтва їй було відмовлено, у зв`язку з пропущеним терміном подачі заяви та запропоновано звернутися до суду для надання додаткового терміну подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачка помилково вважала, що прийняла спадщину, оскільки доглядала батька та організовувала похорон. За таких підстав, позивачка просить суд визначити їй додатковий строк, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_4 ..

Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 06.06.2024 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 06.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник не прибули, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача Іваничівської селищної ради не прибув, через канцелярію суду подано заяву, відповідно до якої, останній не заперечує проти задоволення вимог ОСОБА_1 .. Розгляд судового засідання просив проводити за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження в справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Треті особи без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 08.07.20214 (а.с. 5).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно ОСОБА_4 , зокрема на частку в квартиру АДРЕСА_1 . Співвласниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 , позивачка ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 та колишня дружина ОСОБА_3 (а.с. 9). За життя ОСОБА_4 заповіт не посвідчувався. На час смерті ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 . Також за цією адресою була зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 в останні роки свого життя хворів і фактично проживав в АДРЕСА_4 . Позивачка піклувалась за ним, доглядала, здійснила похорон. В квартирі на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала ОСОБА_3 .. Шлюб між нею та спадкодавцем ОСОБА_4 був розірваний в 1995 році. Вона не є спадкоємцем за законом та не претендує на частку в спадковому майні. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його діти: позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини.

В квітні 2024 року позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу у Волинській області Башинської Л. П. із усною заявою про прийняття спадщини після смерті батька та з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 .. У видачі свідоцтва їй було відмовлено, у зв`язку з пропущеним терміном подачі заяви та запропоновано звернутися до суду для надання додаткового терміну подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 11).

Поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачка помилково вважала, що прийняла спадщину, оскільки доглядала батька та організовувала похорон.

Вказані встановлені судом обставини унеможливили своєчасне, протягом шести місяців після смерті спадкодавця, звернення позивачки до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і підтверджують поважність причин пропуску строку такого звернення до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 ..

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Європейський суд з прав людини в п. 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьоїстатті 1272 ЦК Україниза позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК Українипро надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Так, Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (ст. 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (ст. 22, 57, 58, 94та 152 Конституції України);реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, необхідно мати на увазі, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Додатково пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що у випадку коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, вона може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК (абз.1 п. 24 Постанови). При цьому, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 з поважних причин пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому суд визначає їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.

На підставі викладеного, керуючись п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, ст. 15, 16, 1272 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Адамович Надія Євгеніївна до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом двох місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя - І.М.Бахаєв