РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/13224/23

Номер провадження 2/495/10/2024

09 травня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

06.12.2023 до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», Товариство) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5470213 від 31.01.2022 у сумі 71 550 грн.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. 31.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено електронний договір №5470213 про надання споживчого кредиту, згідно з яким ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кошти у розмірі 25 000 грн, строком на 30 днів, на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язувався одержати і повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами та правилами надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту, які розміщені на офіційному сайті creditplus.ua, приймає їх та зобов`язується неухильно дотримуватись.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та здійснило перерахунок грошових коштів у сумі 25 000 грн на реквізити банківської картки, які відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту. Відповідач порушив умови договору і не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав всі інші свої грошові зобов`язання перед банком за договором.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19062023, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором №5470213. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим станом на 31.10.2023 загальний розмір заборгованості за кредитним договором №5470213 становить 71 550 грн, з яких: 25 000 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 46 550 грн заборгованість за відсотками.

Відтак відповідач порушив умови договору та на даний час продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача, а тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором.

1.2. Відповідач ОСОБА_2 , його представник адвокат Садовський В.Є. відзиву на позов не подали; у судовому засіданні представник заперечив проти позову у повному обсязі, просив у його задоволені відмовити. Свою позицію обґрунтував тим, що позивач не надав належних і достатніх доказів на підтвердження заборгованості відповідача; на підтвердження переходу права вимоги за спірним кредитним договором до позивача як нового кредитора.

2. Рух справи у суді

Позовна заява надійшла до суду 06.12.2023.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 05.01.2024, відкладено на 12.02.2024, 05.03.2024, 17.04.2024, 09.05.2024.

В межах підготовки справи до судового розгляду, ухвалою від 08.12.2023 у позивача витребувано виписку за картковим рахунком, або кредитним договором для підтвердження обставин, які входять у предмет доказування за вказаним позовом.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову надано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав.

На виконання вимог ухвали суду від 08.12.2023 у частині витребування доказів письмовою заявою від 11.03.2024, представник позивача повідомив суду, що не володіє та не може володіти первинними документами бухгалтерського обліку щодо отримання та повернення відповідачем кредитних коштів, оскільки не є первісним кредитором.

4. Фактичні обставини справи.

31.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_2 укладено електронний договір №5470213 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п. 1.3, п. 1.4 сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000 грн; строк кредиту 30 днів.

Згідно з п. 1.5.1, 1.5.2. стандартна процентна ставка становить 1,90% в день; знижена процентна ставка 0,95% в день.

Відповідно до п. 2.1 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 або іншої платіжної карти, реквізити якої надані споживачем.

Договір підписано електронним підписом М329329 позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

За позицією позивача ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та здійснило перерахунок грошових коштів у сумі 25 000 грн на реквізити банківської картки, які відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту. Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості зазначений транш відповідачем не повернутий, жодні платежі на погашення заборгованості за основним боргом чи відсотками не здійснювались.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19062023.

За умовами вказаного договору ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_2 , що підтверджується договором факторингу №19062023 від 19.06.2023; актом прийому-передачі Реєстру Боржників №1 за договором факторингу №19062023 від 19.06.2023; витягом з Реєстру боржників №1 до договору факторингу №19062023 від 19.06.2023.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим в період з 19.06.2023 по 31.10.2023 загальний розмір заборгованості за кредитним договором №5470213 становить 71 550 грн, з яких: 25 000 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 46 550 грн заборгованість за відсотками.

5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За приписами ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Суд бере до уваги правові висновки, наведені, зокрема, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168 св 21) за змістом яких доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі».

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21): доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду достатніх і належних доказів на підтвердження наявної заборгованості в ОСОБА_2 перед позивачем (первинних та зведених облікових бухгалтерських документів, виписки про рух коштів, платіжних доручень, тощо) за кредитним договором №5470213 від 31.01.2022.

Як повідомив сам представник позивача, що він не володіє та не може володіти первинними документами (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів, за укладеним кредитним договором, щодо яких виник спір, оскільки він не є первісним кредитором.

Водночас, в межах розгляду даного спору позивач не скористався правом заявити клопотання про витребування відповідних доказів.

Оцінюючи надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості, суд їх не вважає такими, що доводять обставини наявної заборгованості в ОСОБА_2 перед позивачем.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 703/3063/18.

Крім того, звертаючись до суду з цим позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає себе кредитором ОСОБА_2 за кредитним договором №5470213 від 31.01.2022, укладеним боржником з ТОВ «Авентус Україна», права вимоги від яких перейшли на підставі договору факторингу №19062023 від 19.06.2023.

У якості доказу до договору факторингу №19062023 від 19.06.2023 позивачем надано: акт прийому-передачі Реєстру Боржників №1 за договором факторингу №19062023 від 19.06.2023; витяг з Реєстру боржників №1 до договору факторингу №19062023 від 19.06.2023.

Проте, Акт прийому-передачі Реєстру Боржників, не містять будь якої інформації (ПІБ позичальника; ідентифікаційний номер позичальника; валюта кредиту; загальна сума боргу; залишок заборгованості по основному боргу; банк, що надав кредит (первісний кредитор); номер кредитного договору) про передачу ТОВ «Авентус Україна» прав вимоги серед інших боржників і до ОСОБА_3 за кредитними договорами №5470213 від 31.01.2022.

Витяг з Реєстру боржників складений в односторонньому порядку ТОВ «ФК «ЄАПБ» не містить підпису ТОВ «Авентус Україна» і не є допустимим доказом. Доказів на підтвердження оплати за вказаним договором факторингу суду не надано.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Таким чином, суд вважає недоведеною обставину переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги як до нового кредитора за кредитним договором №5470213 від 31.01.2022.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позову.

6. Розподіл судових витрат

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 5, 12-13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247, 259, 263-265, ч.4 ст.268, ст. 273, 274-279, 352, 354, 355ЦПКУкраїни,ст. 11,15,16,202, 207, 509, 525, 526, 530, 610 612, 625629,639,1048,1049,1050,1054,1055, 1080 ЦК України, ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 5,8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»,

ухвалив:

у задоволені позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5470213 у сумі 71 550 грн відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса місцезнаходження: 01032, вулиця Симона Петлюри, 30, місто Київ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 14.05.2024.

Суддя Ю.Ф. Волкова