Справа № 308/5701/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бедьо В.І., за участю секретаря судового засідання Молдован Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженої відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 ,про стягнення 3% інфляційних збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

29 березня 2024 року ТОВ «Кредитні ініціативи» (далі позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, нарахованої відповідно до статті 625 ЦК України як захід цивільної відповідальності.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 жовтня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (надалі - Первісний Кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник/Боржник) було укладено кредитний договір № 1668.

У зв`язку з системним невиконанням Позичальником умов кредитного договору № 1668 від 02 жовтня 2007 року (надалі - Договір № 1668) Первісний Кредитор був вимушений звернутись до Суду для захисту свого порушеного права та стягнення простроченої заборгованості.

15 березня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалив рішення по справі № 308/12359/15-ц за позовом ТОВ «ПростоФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» заборгованість по кредитному договору № 1668 від 02 жовтня 2007 року в розмірі 182 142 ( сто вісімдесят дві тисячі сто сорок дві) грн. 63 коп.

Рішення Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області від 15 березня 2016 року по справі № 308/12359/15-ц набрало законної сили 31 травня 2016 року. Проте, станом на 19 лютого 2024 року дане рішення в повному обсязі до сих пір не виконано, а отже право кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі кредитного договору № 1668 не поновлено, а грошове зобов`язання визначене вище вказаним рішенням Суду вважається простроченим грошовим зобов`язанням.

«18» травня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір купівлі - продажу кредитного портфелю відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» відступало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» право вимоги в тому числі за кредитним договором 1668 від 02 жовтня 200712 року.

У зв`язку з цим, починаючи з 18 травня 2012 року новим кредитором у зобов`язанні яке виникло на підставі кредитного договору 2 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (надалі - Новий Кредитор).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який | прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на приписи статті 625 Цивільного кодексу України, беручи до уваги розмір простроченого грошового зобов`язання визначеного рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2016 року по справі № 308/12359/15-ц, станом на 23 лютого 2022 року розмір нарахованих 3 % річних від суми заборгованості визначеної рішенням суду та інфляційних втрат понесених в результаті не виконання рішення Суду становить 130679,18 гривень, яка складається з: - 27 081,86 гривень - суми 3% річних нарахованих на суму простроченої заборгованості; - 103 597,31 гривень - суми понесених інфляційних витрат нарахованих на суму простроченої заборгованості;

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснювалось щодо заборгованості визначеної Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2016 року по справі № 308/12359/15-ц. Детальний розрахунок 3 (трьох) відсотків річних та інфляційних витрат від суми простроченого грошового зобов`язання додається.

Заяви ( клопотання) учасників справи.

Разом з позовною заявою позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

Фактичні обставини, встановлені судом

02 жовтня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (надалі - Первісний Кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник/Боржник) було укладено кредитний договір № 1668.

У зв`язку з системним невиконанням Позичальником умов кредитного договору № 1668 від 02 жовтня 2007 року (надалі - Договір № 1668) Первісний Кредитор був вимушений звернутись до Суду для захисту свого порушеного права та стягнення простроченої заборгованості.

З 18 травня 2012 року новим кредитором у зобов`язанні яке виникло на підставі кредитного договору 2 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (надалі - Новий Кредитор).

Станом на 23 лютого 2022 року розмір нарахованих 3 % річних від суми заборгованості визначеної рішенням суду та інфляційних втрат понесених в результаті не виконання рішення Суду становить 130679,18 гривень, яка складається з: - 27 081,86 гривень - суми 3% річних нарахованих на суму простроченої заборгованості; - 103 597,31 гривень - суми понесених інфляційних витрат нарахованих на суму простроченої заборгованості;

Оцінка Суду.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи діалект).

Приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18).

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 зроблено висновок щодо можливості застосування положень ст. 625 ЦК України до будь-яких грошових зобов`язань незалежно від підстав виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачене договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постанові від 06.03.2019 року у справі № 577/5360/15-ц Верховний Суд зробив висновок, що за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд вважає, що надані позивачем докази є обґрунтованими, а тому приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути на користь позивача кошти в сумі 130679,18 грн. - 3% річних від простроченої суми.

При цьому суд виходить з приписів ч.1, ч.5 ст.81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надала суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростували наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.

Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно платіжної інструкції позивачем було сплачено 3028 грн. 00 коп. грн. судового збору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

З цих підстав, керуючись статтями 2,5,10-13,18,81,258-259,263-265,280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженої відповідальністю ««Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 3% інфляційних збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (, адреса: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд.21) суму 3 (трьох) відсотків річних від суми простроченої заборгованості та інфляційних втрат понесених у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання у розмірі 130679,18 гривень;

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (, адреса: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд.21) 3028,00 грн. судового збору.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя В.І.Бедьо