Справа № 182/3397/24
Провадження № 2-о/0182/151/2024
У Х В А Л А

Іменем України

24.06.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька -Шаховал І.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення юридичного факту,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту, в якій просив встановити той факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісті за особливих обставин.

При цьому, як на підставу подання вищевказаної заяви, ОСОБА_1 посилається на те, що встановлення факту зниклого безвісти з 29.12.2022 року його сина ОСОБА_2 необхідне йому для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Суддя, розглянувши заяви, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ст.293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст.315 ЦПК України та не є вичерпним.

Згідно зі ст.318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Визначаючи, чи пов`язується з установленням факту виникнення в заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення ст.1 ЦК України.

За змістом ч.1 ст.1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто, цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно, у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

У своїй заяві заявник просить встановити той факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісті за особливих обставин.

Однак, щодо визнання фізичної особи зниклою безвісти, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Особа, яка зникла безвісти - це фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук.

Згідно з ч.3 ст.43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою визначений ЦПК України. До встановлення факту відсутності особи у визначеному законом порядку вважається, що особа здійснює свої права та обов`язки.

Особа, яка зникла безвісти за особливих обставин - це особа, яка зникла безвісти у зв`язку зі збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, визначається Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та іншими законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зазначає, що при деякій подібності вказаних понять, визначених національним законодавством України, існують істотні відмінності у відповідних правових статусах. Зокрема, законодавством визначені різні способи їх набуття. Так, фізичну особу може бути визнано безвісно відсутньою лише в судовому порядку. Своєю чергою, особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до відповідного Реєстру.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому вказаним Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».

Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до цього Закону, не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством (ч.3 ст.4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»).

Суд звертає увагу на те, що заявник ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у порядку окремого провадження із вимогою про встановлення факту саме зниклої безвісти особи, що, на відміну від визнання фізичної особи безвісно відсутньою, не є можливим у порядку окремого провадження, оскільки правовий механізм надання особі статусу зниклої безвісти регулюється Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та не передбачений нормами Глави 4 Розділу IV ЦПК України.

Тому, враховуючи вищевикладене, а також враховуючи вимоги чинного законодавства, суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, з урахуванням вищевказаних обставин.

Керуючись вимогами ст.4, 293, 315, 318 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Нікополь, про встановлення юридичного факту.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал