Справа № 206/3626/24
Провадження № 2-о/206/506/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2024 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.

присяжних Волкової М.І., Шафрана С.В.,

секретаря судового засідання Бублейник В.В.,

прокурора ОСОБА_1 ,

представника заявника - лікаря-психіатра ОСОБА_2 ,

особи, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_3

захисника особи, стосовно якої вирішується питання, адвоката Яструба О.П.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про госпіталізацію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у психіатричний стаціонар без його згоди в примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про надання ОСОБА_3 психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В обґрунтування заяви зазначено, що 09.07.2024, ОСОБА_3 , був госпіталізований до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, психиотричний розлад, переважно поліморфний, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження в режимі відеоконференції. Доручено Південно-Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити ОСОБА_3 адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням.

У судовому засіданні лікар - психіатр ОСОБА_2 підтримала заяву та зазначила, що можливо ОСОБА_3 потрібно призначити лікування у стаціонарі, і можливо вінобумовлює небезпеку для оточуючих зі слів та заяви матері, але останній відмовляється лікуватися добровільно.

У судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення заяви лікаря, зазначивши, що сама лікар не впевнена в необхідності лікування хворого та в тому, що він потребує стаціонарного лікування.

У судовому засіданні ОСОБА_3 не погодився із заявою лікаря та зазначив, що його помістили до лікарні тільки зі слів матері після того, як у них вдома виник конфлікт. На теперішній час він офіційно працевлаштований, працює на посаді продавець-консультант у супермаркеті «Варус», проживає разом із мамою та вітчимом, ліки приймати не бажає, так як почуває себе добре.

У судовому засіданні захисник, особи, стосовно якої вирішується питання, адвокат Яструб О.П. подав письмові заперечення проти задоволення вказаної заяви, підтримав їх та просив відмовити у задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги без його згоди, оскільки стан ОСОБА_3 є стабільним, за потреби може отримати психіатричну допомогу добровільно.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

В силу ст.14Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

У судовому засіданні було встановлено, що 09.07.2024 ОСОБА_3 був госпіталізований до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря КП «ДБКЛПД ДОР» Аксьонова, у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу: психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, психиотричний розлад, переважно поліморфний, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, доставлений до лікарні за заявою матері, яка викликала поліцію, які його і доставили до лікарні, відповідно до рапорту поліцейських.

Згідно з ч.ч. 2-5 ст.27 Закону України «Про психіатричнудопомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

При обстеженні психічного стану ОСОБА_3 в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» комісією лікарів було поставлено попередній діагноз: психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, психиотричний розлад, переважно поліморфний, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів щодо обґрунтування необхідності госпіталізації до КП «ДБКЛПД» ДОР», ОСОБА_3 потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» №1489-111 від 22.02.2000 року.

Лікар-психіатр ОСОБА_2 суду пояснила, що наразі вбачає підстави для лікування хворого у психіатричному стаціонарі, оскільки останній можливо представляє загрозу для оточуючих, та зазначила, що можливо ОСОБА_3 потрібно призначити лікування у стаціонарі, і можливо вінобумовлює небезпеку для оточуючих зі слів та заяви матері, але останній відмовляється лікуватися добровільно.

Статтями 12,81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Без встановлення того факту, що особа є небезпечною для себе та оточуючих, неможливо застосувати до неї такий захід, як примусова госпіталізація до психіатричного закладу, що відповідає положенням статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, а також практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29,55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п."е" цієї статті передбачає затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

У судовому засіданні не підтвердилася та обставина, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 несе небезпеку для себе та оточуючих, що не було підтверджено у судовому засіданні лікарем-психіатром ОСОБА_2 , при цьому відсутні докази, які б могли підтвердити або спростувати обставини, що зазначені в заяві. У зв`язку із чим, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 57-60, 258, 259, 264, 265, 339-342 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про надання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Т.В. Нестеренко

Присяжні: М.І. Волкова

С.В. Шафран