КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/5143/24
Провадження № 2-о/947/167/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 ,

Миколаївська міська рада,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 08.02.2024 року звернулась через представника до Київського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту свого постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на момент смерті останньої та відкриття спадщини.

В обґрунтування вказаної заяви, заявник посилається на те, що вона ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , яка в свою чергу померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй за час життя майно.

Заявниця вказує, що вона та її матір мешкали у місті Миколаєві, однак з підстав бойовими діями в Миколаївській області та з інтенсивними обстрілами в місті Миколаєві, вони у березні 2022 року переїхали до міста Одеси та спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи фактичне місце проживання разом з матір`ю, станом на час її смерті, заявниця вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину до майна померлої ОСОБА_3 .

В подальшому, заявниця звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петровської Н.В. з відповідною заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, за наслідком чого приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №1/2024.

Однак, 25.01.2024 року приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з підстав пропуску заявником строку на подання відповідної заяви про прийняття спадщини, а подані нотаріусу документи не свідчать про те, що заявниця спільно проживала з матір`ю, станом на час її смерті, за наслідком чого заявниця не вважається такою що прийняла спадщину.

Також, приватним нотаріусом було роз`яснено заявниці право на звернення до суду з відповідним позовом або заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі викладеного заявниця звернулась до суду з даною заявою, зазначивши, що встановлення заявленого факту необхідно їй для оформлення спадкових справ на спадщину, яка залишилась після смерті матері.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 13.02.2024 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

13.02.2024 року представник заявника надано до суду клопотання про витребування доказів.

За наслідком розгляду вказаного клопотання, 21.03.2024 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою клопотання задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петровської Наталі Володимирівни (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) належним чином завірену копію спадкової справи №1/2024, заведеної до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.04.2024 року до суду на виконання вказаної ухвали суду надійшли від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петровської Наталі Володимирівни витребувані судом документи, а саме належним чином завірена копія спадкової справи №1/2024, заведена до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.04.2024 року в судовому засіданні судом без видалення до надарадчої кімнати було ухвалено залучити в якості заінтересованої особи Миколаївську міську раду.

До судового засідання призначеного на 03.06.2024 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Однак, від представник заявника до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Також, 06.03.2024 року до суду надійшла заява від заінтересованої особи ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності та підтримання заявлених вимог, а 20.05.2024 року до суду в електронній формі надійшла заява від представника Миколаївської міської ради про розгляд справи за його відсутності, без зазначення заперечень проти задоволення заяви.

Приймаючи викладене, судом було ухвалено здійснити розгляд справи в судовому засіданні 03.06.2024 року за відсутності сторін по справі, на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є: батько - ОСОБА_5 ; матір ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 вийшла заміж за ОСОБА_6 , за наслідком чого після реєстрації шлюбу з яким, ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії № НОМЕР_2 .

Отже, заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_3 .

У відповідності до наданого до суду договору купівлі-продажу від 17.02.1992 року, ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст.1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

У відповідності до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. (ч.1,2 ст. 1269 ЦК України).

Отже, як вбачається внаслідок смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на належне останній за час життя майно.

Заявник ОСОБА_1 , як дочка померлої, належить до кола спадкоємців першої черги до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом.

04.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петровської Н.В. з заявою про прийняття спадщини до майна в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якої приватним нотаріусом заведено 04.01.2024 року спадкову справу №1/2024, номер у спадковому реєстрі №71812156, що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі за №75330553 від 04.01.2024 року.

З витребуваних судом під час розгляду справи копій матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 за життя, 14.04.2016 року було складено запит, бланк НАТ №235678, посвідчений державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Авраменко С.В., зареєстрований в реєстрі за №5-145, відповідно до якого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла належне їй майно: квартиру АДРЕСА_3 , - ОСОБА_2 ; транспортний засіб марки «М-21», 1961 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 , - ОСОБА_8 .

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №75330358 від 04.01.2024 року вбачається, що вказаний заповіт від 14.04.2016 року, за р. №5-145, бланк НАТ №235678, є чинним.

Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що окрім заявниці ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто зі спадкоємців за заповітом не звертався.

Як вбачається, 25.01.2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровською Н.В. в рамках спадкової справи №1/2024 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав того, що заявником пропущено встановлений законом строк на вчинення дії з подання заяви про прийняття спадщини, а подані докази не підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Вказані обставини зумовили звернення заявника до суду з цією заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

З позиції викладеної в постанові Верховного суду України від 19.12.2018 року (справа № 540/147/17) встановлено, що саме по собі визнання юридичного факту в судовому порядку є непотрібним, якщо від цього факту не виникають, не змінюються чи не припиняються інші правовідносини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявник вірно обрав спосіб звернення до суду шляхом подання цієї заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Досліджуючи подані до суду докази, судом встановлено, що відповідно до відповіді Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 24.01.2024 року за №19.03.03-12/311/24,за відомостями Реєстру територіальної громади міста Миколєва місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 .

Також зазначено, що станом на 05.05.2022 року за адресою: АДРЕСА_4 , окрім місця проживання ОСОБА_3 , відсутні відомості про зареєстроване місце проживання інших осіб.

Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 , виданого 01.04.1997 року Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_5 .

Також, у відповідності до довідки від 28.04.2022 року за №5106-8 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої 14.05.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , взято на облік внутрішньо переміщеної особи, з визначенням місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця стверджує, що вона переїхала з міста Миколаєва до міста Одеси разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до її смерті, та вони спільно проживали за вказаною адресою: АДРЕСА_1 .

З поданих до суду документів вбачається, що довідка про причину смерті відносно ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 95 років, видано на наступний день 06.05.2022 року в місті Одесі КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Відповідно до довідки на одержання та підпоховання праху за №4039, виданої в місті Одесі КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування одеський крематорій», вбачається, що 07.05.2022 року ОСОБА_3 , було керміровано 07.05.2022 року, довідка видана ОСОБА_1 .

У відповідності до довідки від 16.01.2024 року за вих.. №161, виданої за підписом голови ОСББ «Фонтанський 16245», у квартирі АДРЕСА_6 фактично з березня 2022 року та по цей час проживає ОСОБА_1 , та за вказаною особою взята, як внутрішньо переміщена особа. Також підтверджено, що за вказаною адресою з березня 2022 року проживала мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 , по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані обставини також засвідчені відповідним актом від 16.01.2024 року, складеним мешканцями: кВ. АДРЕСА_7 ОСОБА_9 ; квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_10 , підписи яких засвідчені головою ОСББ «Фонтанський 16245».

Згідно з наданою відповіддю медичного центру «Медікап» мережі медичних центрів «IntoSana» від 24.01.2024 року за вих. №56 підтверджено, що до вказаного центру 07.04.2022 року та 25.04.2022 року надходили виклики від ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також з поданих до суду доказів вбачається, що 07.09.2021 року ОСОБА_8 були укладені з ПрАТ «СК «ІНТО» договори №OD0095035, №OD0095036, №OD0095037 добровільного медичного страхування.

11.03.2022 року до вказаних договорів №OD0095035, №OD0095036, №OD0095037 між ОСОБА_8 та ПрАТ «СК «ІНТО» укладено додаткову угоду №1, якими до списків застрахованих осіб додано ОСОБА_3 , 1926 року народження, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_9 .

Приймаючи вищевикладене, суд вважає докази надані заявником належними, допустимими, за наслідком чого у суду відсутні підстави ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами.

Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які покликається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому є доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом встановлено, що заявлений факт необхідний заявникові по справі для оформлення спадкових прав після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом не встановлено можливе порушення прав та інтересів третіх осіб, за наслідком встановлення заявленого факту, з урахуванням відсутності вчинення дій іншими спадкоємцями з прийняття спадщини у встановлені законом строки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, суд приходить до висновку обґрунтованість і наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст. 76-82, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_10 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місцез проживання: АДРЕСА_10 ), про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.