Справа № 347/1766/23
Провадження № 2/347/51/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря Мошулі Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу з 01.01.2020 року по 30.06.2023 року в розмірі 11 809, 29 грн. на особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Вимоги позову обґрунтовані тим, що Позовні вимоги мотивовані тим, що акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» здійснює на території Івано-Франківської області господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам (населенню), та є оператором газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ).

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, який є публічним. За цим Договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язаний прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені у договорі. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного у встановленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання, підписаної споживачем заяви-приєднання до цього Договору, яку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Фактом приєднання відповідача до умов Типового договору є документально підтверджене споживання природного газу і сплата рахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2023 року, фотофіксацією показника ПЛГ. При цьому, побутовому споживачу Оператором ГРМ станом на 01.10.2019 року було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту даного споживача 158, 8758 м3 за кожен місяць на період з січня 2020 року до 31 грудня 2020 року включно, 01.10.2020 року було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту даного споживача 179,0941 м3 за кожен місяць на період з січня 2021 року до 31 грудня 2021 року включно, станом на 01.10.2021 року було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту даного споживача -90, 8125 м3 за кожен місяць на період з січня 2022 року до 31 грудня 2022 року включно, 01.10.2022 року - було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту даного споживача 169,9116 м3 за кожен місяць на період з січня 2023 року до 31 грудня 2023 року включно (витяг з робочої бази AT «Івано- Франківськгаз» під назвою «IF RGC Billing» по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Споживача ОСОБА_2 було проінформовано АТ «Івано-Франківськгаз» про визначену величину планової місячної плати за послугу з розподілу природного газу в платіжних документах. Вказані платіжні документи, а саме рахунки на оплату, доставлялись на адресу споживача: АДРЕСА_1 .

Однак, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу, встановлені абз. 2 пункту 6.6. Договору, та за період з 01.06.2020 року по 30.06.2023 року допустила заборгованість в сумі 11 809, 29 грн.

У зв`язку з цим, позивач просив позов задовольнити, стягнути заборгованість за послугу з розподілу газу в сумі 11 809, 29 грн., та вирішити питання судових витрат.

У відзиві на позовну заяву, відповідач ОСОБА_2 вимоги позову категорично не визнала, та зазначила між нею та відповідачем АТ «Івано-Франківськгаз» ведеться суперечка щодо по тарифу, що підтверджується доданими до заяви копіями запиту та повідомлення. Також копією ухвали від 18.06.2021 року по справі 347/998/21 за позовом АТ "Івано-Франківськгаз до ОСОБА_2 про скасування судового наказу. За весь цей період позивачу неодноразово подавалися усні та письмові запити на отримання публічної інформації щодо діяльності даної установи, та економічне обґрунтування тарифу. Проте, на усні та письмові запити відповіді відповідач ОСОБА_2 не отримала.

Відповідач ствердила, що неодноразово домовлялася про зустріч із старшим інженером Косівської дільниці Снятинського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» ОСОБА_3 , але зустріч не відбувалася, по причині відмови даного керівника. Весь цей період на неї здійснювався тиск зі сторони представників даної установи. Вказаний факт зафіксовано у відділенні Косівської поліції та у зверненні до Правозахисної ГО «Захист Е».

Відповідач стверджує, що не перебуває в жодних договірних відносинах з позивачем. Будь які документи, які б підтверджували факт укладення між сторонам договору, відсутні.

Відповідач зазначила, що нею виявлено кримінальне правопорушення зі сторони позивача. А саме підробка її підпису у основному документі, на який покликається позивач у позовній заяві. На даний час проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000133 від 27.10.2021р. Всі докази (письмові, електронні, висновки експертів), що стосуються вищевказаного кримінального провадження та спору між сторонами, надані Косівському районному відділу поліції.

ОСОБА_2 ствердила, що звертаючись до суду про стягнення з неї оплати за послугу розподілу природного газу - АТ «Івано-Франківськгаз» Оператор ГРМ мав надати доказ того, що між нею та даною установою існують договірні відносини (договір, заяву на приєднання до договору, акт розмежування балансової належності, акти виконаних робіт). Також відповідач мав надати економічно обґрунтований тариф, котрий формує суму, яку вимагає у позовній заяві з неї АТ «Івано-Франківськгаз» Оператор ГРМ .

Однак до позовної заяви не додано жодних належних письмових доказів, які підтверджували факт існування договірних відносин між сторонами, а відтак і підставність для заявлення вимоги про стягнення боргу з розподіл газу.

З цих підстав, відповідач просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Позиція учасників в судовому засіданні.

Представник позивача ОСОБА_1 вимоги позову підтримала в повному обсязі, висловила доводи аналогічні позовній заяві. Зазначила, що ОСОБА_2 є побутовим споживачем газу, за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач не сплачує за послугу з розподілу газу, та вчасно не подає відповідні показники про обсяг споживання газу через електронний кабінет. В період коли показники обсягу споживання газу знімались контролером, споживач не допускала уповноваженого працівника для зняття показників, а відтак обсягу споживання газу і відповідно послуга з доставки природнього газу здійснювався відповідно до абз.2 п.1 глави 6 VI Кодексу ГРМ.

Відповідач повідомлялася про необхідність сплати заборгованості за послугу з розподілу газу, однак така нею не була оплачена.

Відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні ствердила, що жодних договірних відносин з відповідачем у неї не існує. Відповідачу незрозуміло, звідки взявся обсяг споживання природнього газу, а відтак, і яким чином була вирахувана позивачем сума доставки газу їй незрозуміло. ОСОБА_2 ствердила, що представник ОСОБА_1 здійснює свої повноваження на підставі підробленої довіреності, а відтак вона взагалі не уповноважена брати участь у розгляді справи в суді, та представляти інтереси позивача. Факт підроблення довіреності зі слів відповідача підтверджується висновком експерта. Крім того, з цього приводу існує ряд кримінальних проваджень. Відповідач ОСОБА_2 зазначила, що всі докази надані представником споживача є недопустимим, та неналежними. Вважала, що в задоволенні позову слід відмовити повністю

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 07.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі розпорядження керівника апарату Косівського районного суду від 22.02.2024 року визначено суддю Кіцулу Ю.С. для розгляду даної цивільної справи.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2024 року прийнято справу до провадження та на підставі ч.12 ст. 33 ЦПК України призначено справу до судового розгляду на 26.03.2024 року.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на трансляцію судових засідань у даній цивільній справі на YouTube каналі «Судова влада України» та порталі «Судова влада України».

26.03.2024 року розпочато судовий розгляд справи, та оголошено перерву в судовому засіданні на 08.05.2024 року.

08.05.2024 року у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному, розгляд справи відкладено на 24.06.2024 року.

24.06.2024 року у зв`язку з відсутністю електроенергії в Косівському районному суді, розгляд справи відкладено на 19.08.2024 року.

В судовому засіданні ухвалами без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання було відмовлено в задоволенні клопотань відповідача (а.с.21-23).

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є користувачем послуг які надає позивач згідно типового договору розподілу природного газу затвердженою постановою НКРЕКП від 20.09.2015 року № 2498 (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1384-15#Text).

Згідно інформації про використання природного газу споживачем, фіксацію зміни показників лічильника газу за період з 30.04.2021 року по 31.05.2023 року зафіксовано показник лічильника газу споживача ОСОБА_2 76282, дата 09.11.2023 року (а.с.5).

Згідно інформації про стан розрахунку за спожитий природний газ, ОСОБА_2 сплачувались кошти за споживання природного газу (а.с. 6).

Відповідно до акту звіряння фактично використаних об`ємів природного газу, фактичний об`єм споживання розподіленого газу за період з 01.01.2021 року по 30.06.2023 року складає 2 038,94 м?, а заборгованість станом на 30.06.2023 року становить 11 809, 29 грн.

Відповідно до витягу з робочої бази AT «Івано-Франківськгаз» під назвою «IF RGC Billing» по особовому рахунку № НОМЕР_1 побутового споживача ОСОБА_2 наявні заборгованість щодо сплати за послугу з розподілу природного газу (а.с.8-9).

Відповідно до копії журналу про надані показники, контролером здійснювалось фіксування показників споживання природного газу за адресою АДРЕСА_1 , із зазначенням кількості м.? спожитого газу. Підпис споживача ОСОБА_2 відсутній (а.с.10).

Відповідно до фототаблиць лічильника газу, який встановлений в будинковолодінні відповідача, ним здійснювалось споживання природного газу, про, що свідчить зміна показників лічильника, які зафіксовані контролером у відповідному журналі (а.с.11-15).

Позивачем надсилались письмові рахунки, про необхідність оплати послуг за розподіл природного газу (а.с.16-23).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку з порушенням відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань щодо оплати за надані послуги з розподілу природного газу, та неможливість врегулювання спору в позасудовому порядку, внаслідок відмови відповідача сплатити заборгованість.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494 (далі Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.

Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Підпунктом 6 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач ОСОБА_2 є споживачем послуг з розподілу природного газу до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 29 червня 2017 року № 852 (зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 31 жовтня 2019 року № 911) ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу на території Івано-Франківської області в зоні розташування газорозподільної системи надано АТ «Івано-Франківськгаз».

Згідно з інформацією про споживача, а саме: викопіювання з бази даних АТ «Івано-Франківськгаз» ОСОБА_2 здійснюється фактичне постачання природного газу на адресу АДРЕСА_1 . Це також підтверджується інформацією по особовому рахунку відповідача з зазначенням показників лічильника, а також тим, що в судовому засіданні ОСОБА_2 визнала факт, що газ до її домоволодіння постачається, та вона є споживачем природного газу, що підтверджується звукозаписом судового засідання. Також ОСОБА_2 визнала, що реєструвалася в електронному кабінеті для подачі показників обсягу споживання газу. Однак коли саме зареєструвалась вказати не могла. Також ОСОБА_2 зазначала, що до неї приходила контролер для зняття показників, однак вона не завжди була вдома, а відтак і деякі показники обсягу споживання газу відсутні.

Факт споживання ОСОБА_2 газу, також підтверджується заявою, про визнання нікчемним типового договору розподілу природного газу та таким що не є укладеним, на аркуші 63 абзац 2, в якому ОСОБА_2 зазначила, що є споживачем газу за адресою проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації про використання природного газу споживачем, фіксацію зміни показників лічильника газу за період 30.04.2021 року по 31.05.2023 року та стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу споживачем ОСОБА_2 станом на 11.2021 року спожито 891,11 м?газу, показник лічильника 76303,92. Станом на 09.11.2021 року, показник лічильника газу становив 76282.

Відповідно до розрахунку заборгованості за розподіл природного газу, та акту звіряння у відповідача виникла заборгованість за надані послуги за період з 01.06.2020 року по 30.07.2023 року становить 11 809, 29 грн.

Відповідач повідомлялася в письмовому порядку про необхідність сплати заборгованості за послуги з розподілу газу, однак в добровільному порядку їх так і не сплатила.

В судовому засіданні ОСОБА_2 стверджувала, що жодних повідомлень, про необхідність сплатити заборгованість їй не приходило, а надані представником споживача докази (фіскальні чеки) про нібито направлення на її адресу відповідних повідомлень є неналежними доказами, оскільки з них неможливо встановити чи надсилались такі повідомлення саме ОСОБА_2 .

Суд частково вважає, такі покликання відповідача слушними, оскільки на а.с.20-а дійсно неможливо простежити, трекер поштового відправлення. Водночас суд звертає увагу, що в матеріалах справи є копія ухвали Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2021 року про скасування судового наказу. Такий документ на переконання суду підтверджує той факт, що відповідач була проінформована про факт наявності в неї заборгованості за послугу розподілу природного газу (а.с.48). Крім того, в матеріалах справи (а.с. 22) наявна копія опису вкладення до поштового відправлення, про направлення на адресу ОСОБА_2 повідомлення про сплату заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Отже суд констатує той факт, що відповідачу, як споживачу послуги природного газу, було достеменно відомо, про наявність в неї заборгованості за послугу з розподілу природного газу.

Доводи ОСОБА_2 про те, що між нею та позивачем не існує жодних договірних відносин, суд відхиляє з огляду на той факт, що оскільки приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно наданого позивачем акту звіряння, а також враховуючи той факт, що сама відповідач ОСОБА_2 визнала, що нею споживався газ, і саме за споживання вона платила, а відтак між сторонами існували договірні відносини.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).

Висновки щодо застосування норм права у близьких за змістом правовідносинах, зокрема щодо приєднання до публічного договору (акцептування договору), містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 161/11800/19 (провадження № 14-119цс20), у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).

На підтвердження вимоги про стягнення заборгованості, позивачем здійснено розрахунок за період з 01.06.2020 року до 30 червня 2023 року, відповідно до вимог Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, та тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу для споживача у відповідні періоди, об`ємів споживання відповідачем природного газу.

Однак, такий розрахунок в частині споживання газу з 01.06.2020 року по 08.11.2021 року, суд вважає неналежним доказом, оскільки такий жодним чином не підтверджує факт споживання відповідачем газу (а.с.6). Так, представником позивача надано ксерокопію розрахункового листка №411 станом на листопад 2021 року, в якому зазначено що станом на 01.01.2020 року у ОСОБА_2 існував борг 2306, 51 грн. Суд зауважує, що такий лист, містить виправлення в даті, а також не містить підпису споживача. Також представником споживача надано інформацію про стан розрахунків (а.с.6), однак в такому розрахунку, не міститься інформації про обсяг спожитого газу, суму нараховану за спожитий газ, і даних про заборгованість. Такий лист містить лише інформацію «дата» та «сплачен». Даних про те, що станом на 01.01.2020 року існував борг, в інформації відсутні.

За таких обставин, враховуючи той факт, що належним чином зафіксованим є показник лічильника газу 09.11.2021 року (76282), то саме з цього часу, суд вважає підтверджується факт споживання природного газу, обсяги споживання газу, які зафіксовані в акті звіряння та електронній системі. А відтак заборгованість за послугу з розподілу природного газу слід стягнути за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року в сумі 5 477, 10 грн.

Суд звертає увагу, що відповідач ОСОБА_2 своїх контррозрахунків не надала. При цьому відповідач стверджувала, що зареєстрована в електронному кабінеті, та подає показники газу. Однак будь яких доказів на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_2 не надала.

Будь яких зустрічних позовних вимог, про визнання дій позивача неправомірними, чи незаконними, відповідач ОСОБА_2 не заявляла.

Таким чином, враховуючи те, що позивач послуги з розподілу природного газу в належний відповідачу ОСОБА_2 будинок фактично надавав, а відповідач користувалася ними і не подала заяву про відмову від користування такими послугами, суд доходить висновку про підставність позовних вимог, та стягнення з відповідача заборгованості за послугу з розподілу природного газу в сумі 5 477, 10 грн.

Щодо доводів відповідача про те, що постанови НКРЕКП не зареєстровані у Мінюсті, а відтак вона не погоджується сплачувати за послуги з розподілу газу, то суд зазначає, що абзацами 4,5 пункту 5 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що в разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має право подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано та не надано доказів, що вона, ОСОБА_2 , зверталася із письмовою заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу, відтак, послуги з розподілу природного газу вона отримувала та має сплатити їх вартість.

Неспроможними також є покликання ОСОБА_2 на те, що представник ОСОБА_1 не вправі представляти інтереси позивача в судовому засіданні. Оскільки під час початку судового розгляду справи, судом перевірялася довіреність та паспортні дані представника, а також ОСОБА_1 надала документи, які підтверджують її працевлаштування у позивача. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 неодноразово стверджувала про факт підробки документу, довіреності, та наявності висновку експерта з цього приводу, однак такі доводи є голослівними, та нічим не підтвердженими, оскільки жодних документів, які б підтверджували вказані нею обставини, остання суду не надала.

Суд також відхиляє доводи ОСОБА_2 про наявність кримінального провадження. Надана відповідачем копія витягу з ЄРДР жодним чином не стосується предмета спору, а саме заборгованості споживача за послугу з розподілу газу.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить переконання, що інші доводи відповідача є неспроможними, а позов таким, що підлягає до часткового задоволення з врахуванням здійсненого судом розрахунку.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1244, 57 грн (5477,10 х 100% : 11809,29 = 46,37 %; 2684 : 100% х 46,37% = 1244,57).

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 633, 634, 714 ЦК України, ст. ст. 1, 40 ЗУ «Про ринок природного газу», п.п. 3, 4 гл. 1, п. 5 гл. 2, п. 3 гл. 3 розд. І, п.п. 1, 3, 4, 5, 7 гл. 3, п.п. 1, 2 гл. 6 розд. VI, п. 1 гл. 2 розд. ХІ Кодексу газорозподільних систем, п. 1.3, п.п. 6.1, 6.2, 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 07.10.2019 № 2080, керуючись ст. ст. 3, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 276, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (вул. Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ, 76010) до ОСОБА_2 , (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» 5 477, 10 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01.11.2021 року по 30.06.2023 року та 1244, 57 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення з врахуванням перебування судді на лікарняному складено 27 серпня 2024 року.

Суддя Ю.С. Кіцула