УХВАЛА

02 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/2456/21

провадження № 22-ц/4809/807/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, доповідач), Мурашка С. І., Письменного О. А.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Кропивницької міської ради,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Варакіна Н. Б.) від 22.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

06.04.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно їх спільної дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовано тим, що з 02.10.2010 по 20.06.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюб, який був розірваний.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_5 .

Після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати разом з позивачкою.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.11.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання їх сина ОСОБА_5 , але відповідач ухиляється від виконання рішення суду. До того ж відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини та здобуття нею освіти, не спілкується з сином з часу їх розлучення, за виключенням одного випадку у 2019 році, коли він виявив бажання спілкуватися з сином.

У 2018 році позивачка зверталася до Управління по справам дітей Міської ради м. Кропивницького з питання позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно їх спільної дитини, але їй було відмовлено, а батьку дитини надано шанс виправитися, яким він не скористався.

Позивачка стверджує, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків: не сплачує аліменти, не піклується про стан здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує навчання дитини ні в школі, ні в закладах позашкільної освіти, але при цьому він конфліктує з позивачкою та не лишає її у спокої.

2.Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2024 п озов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка, не заявляє самостійних вимог на предмет позову орган - Опіки та піклування Кропивницької міської ради, задоволено. Суд позбавив ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнув з нього на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн.

Суд мотивував своє рішення тим, що позивачка довела належними та допустимими доказами факт невиконання відповідачем батьківських обов`язків, натомість відповідач не надав доказів, які б це спростували, що, на думку суду, є достатньою підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

До суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_3 , який не брав участі у справі в суді першої інстанції.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2024 у справі № 404/2456/21 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Крім того, він також просить суд апеляційної інстанції зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 та його дружиною - ОСОБА_9 права участі у виховуванні, спілкуванні з внуком ОСОБА_5 .

Доводи апеляційної скарги полягають у наступному:

-апелянт є батьком відповідача у справі - ОСОБА_2 й дідом ОСОБА_5 ;

-на підставі ч. 2 ст. 258 СК України та ч. 1 ст. 352 ЦПК України він звертається до суду апеляційної інстанції в інтересах свого малолітнього внука ОСОБА_5 ;

-він вважає, що суд першої інстанції порушив право дитини та право апелянта здійснювати захист прав та інтересів малолітнього внука, не з`ясував факт наявності у дитини діда та баби й не повідомив їх про пред`явлення позову, не вирішив питання залучення їх до участі у справі;

-позбавлення батьківських прав відповідача порушує інтереси апелянта, бо сам цей факт підриває авторитет їх сім`ї, принижує їх честь та гідність в очах суспільства;

-суд позбавив дитину можливості отримувати піклування свого батька не з`ясувавши всі обставини, які мають значення для справи, не з`ясувавши думку дитини з цього питання;

-висновок суду про ухилення відповідача від виконання аліментного зобов`язання на утримання дитини є безпідставним, до того ж сама по собі несплата аліментів не являється законною підставою для позбавлення особи батьківських прав;

-суд не з`ясував, що відповідач не ухилявся від спілкування з сином та його виховання, вживав відповідні заходи, але позивачка та її матір чинили перешкоди батьку дитини у здійсненні ним своїх батьківських прав та виконанні обов`язків;

-суд не врахував висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав;

-суд не врахував, що впродовж останніх двох років здійснює захист України від російської військової агресії в зоні бойових дій.

4.Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Від позивачки у справі ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вона не визнає вимоги апелянта та не погоджується з викладеними у ній доводами. Зокрема, у відзиві йдеться про необґрунтованість тверджень апелянта про безпідставність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина, помилковість тверджень про те, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про права апелянта стосовно його внука. Фактично апелянт відстоює права та інтереси відповідача, не маючи на це повноважень. Крім того, апелянт хибно називає себе представником дитини.

5.Короткий зміст пояснень учасників справи, висловлених у судовому засіданні 02.07.204 в суді апеляційної інстанції

Апелянт ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та надав усні пояснення стосовно викладених у ній доводів, а також письмові пояснення (відповідь на відзив).

Позивачка ОСОБА_1 , яка виявила бажання брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у призначений час на відеозв`язок з судом не вийшла. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Представник позивачки - адвокат Пушкарьов Дмитро Євгенович вимоги апеляційної скарги не визнав, просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, надав усні пояснення в межах відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_2 погодився з доводами апелянта, надав усні пояснення стосовно обставин справи.

Представник Органу опіки та піклування Кропивницької міської ради Поровчук Алла Анатоліївна надіслала до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи без її участі, але при цьому висловила ставлення до апеляційної скарги ОСОБА_3 , вказавши, що суд питання про права апелянта не вирішував, а той, посилаючись на передбачене ст. 258 СК України право захищати права та інтереси малолітнього внука, фактично виступає на захист прав відповідача.

6.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

З 02.10.2010 ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20.06.2017.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , батьками якого зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.11.2017 року по справі № 404/2563/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 26.04.2016 до ІНФОРМАЦІЯ_2. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини відмовлено повністю.

Дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю й перебуває на її утриманні.

Згідно з довідкою-розрахунком Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому від 08.06.2018 заборгованість ОСОБА_2 по аліментах станом на 01.06.2018 становила 31870,46 грн.

Згідно з висновком виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького від 03.12.2018 № 5922/49-05-24 позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є передчасним і безпідставним.

Згідно з висновком виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 03.12.2021 № 6415/49-05-24 позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недоцільним

ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 у період розгляду місцевим судом справи № 404/2456/21.

7.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Згідно з ч. 7 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки апелянт ОСОБА_3 не брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, а заявлена ним в апеляційній скарзі вимога про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 та його дружиною - ОСОБА_9 права участі у виховуванні й спілкуванні з внуком ОСОБА_5 не була предметом розгляду в суді першої інстанції, тому вона не приймається і не розглядаються судом апеляційної інстанції у межах цього апеляційного провадження.

При цьому він має право на звернення до суду з відповідним позовом у загальному порядку, встановленому процесуальним законодавством України.

Заслухавши пояснення апелянта та учасників справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2024 у цивільній справі № 404/2456/21 підлягає закриттю з таких підстав.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2024 у цивільній справі № 404/2456/21, яким ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , оскаржив в апеляційному порядку ОСОБА_3 - батько відповідача ОСОБА_2 та, відповідно, дід малолітнього ОСОБА_5 .

При цьому апелянтне брав участі у справі в суді першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що він не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає, що воно порушує права дитини, відповідача у справі, та самого апелянта.

Обґрунтовуючи право на апеляційне оскарження рішення суду, він послався на норми ч. 1 ст. 352 ЦПК України та ч. 2 ст. 258 СК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 висловила думку про те, що ОСОБА_3 не має права на подання апеляційної скарги у цій справі. Таку ж думку виклала представниця Органу опіки та піклування Кропивницької міської ради Поровчук Алла Анатоліївна у своїй письмовій заяві до суду.

Тож колегія суддів апеляційного суду повинна перевірити наявність в особи, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду, такого права оскільки відсутність в апелянта права на апеляційне оскарження рішення не потребує перегляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ця норма Кодексу визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи: 1) учасники справи, 2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони (позивач і відповідач), треті особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не брав участі у її розгляді у суді першої інстанції, тобто він не був ні стороною, ні третьою особою. Через це, він не має права на подання апеляційної скарги, як учасник справи.

Як особа, яка не брала участі у справі, вказана у ч. 1 ст. 352 ЦПК України, ОСОБА_3 також не має права на подання апеляційної скарги так, як суд першої інстанції не вирішував питання про його суб`єктивні права, свободи, інтереси, обов`язки.

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, але подала апеляційну скаргу має довести наявність у неї правового зв`язку зі справою через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, свободи, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

У справі № 404/2456/21 спір виник між батьками дитини про позбавлення батька батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Питання прав та обов`язків інших членів сім`ї та родичів, зокрема діда малолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , не є предметом спору в цій справі й місцевий суд щодо цього будь-якого рішення не ухвалював.

Рішення, яке оскаржує апелянт, ні прямо, ні побічно не впливає на обсяг та можливість реалізації його прав та (або) виконання обов`язків щодо внука так, як позбавлення батьківських прав сина апелянта не має наслідком зміни у правовідносинах внука та діда.

Довід апелянта про те, що сам факт існування рішення суду про позбавлення його сина (відповідача) батьківських прав принижує честь та гідність усієї родини Мукашових, зокрема апелянта, не має юридичного сенсу з огляду на те, що честь та гідність - особисті немайнові блага, а тому колегія суддів його відхиляє.

Крім того, ОСОБА_3 не являвся представником будь-кого зі сторін у справі.

Доводи апелянта про те, що місцевий суд безпідставно всупереч закону позбавив відповідача ОСОБА_2 батьківських прав не створюють підстав для оскаржити рішення суду іншими особами в інтересах відповідача так, як останній наділений повною цивільною процесуальною дієздатністю, а тому здатен особисто або через свого представника (яким апелянт у цьому випадку не являється) здійснювати свої цивільні процесуальні права та виконувати обов`язки в суді.

Водночас у справі відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 надав повноваження ОСОБА_3 на ведення цієї справи вій його імені, тобто апелянт не є процесуальним представником відповідача.

Стосовно права ОСОБА_3 на звернення до суду за захистом прав та інтересів малолітнього внука шляхом подання апеляційної скарги на рішення місцевого суду.

За змістом ст. 46, ст. 47 ЦПК України цивільну процесуальну правоздатність мають усі фізичні особи, зокрема малолітні, натомість малолітні особи не наділені цивільною процесуальною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Вказана норма ст. 59 ЦПК України не містить вичерпного переліку осіб, які є законними представниками малолітніх, фактично вона відсилає до інших законів.

Згідно з ч. 2 ст. 258 СК України, на яку послався апелянт у своїй скарзі, баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Примітно, що на відміну від ст. 242 ЦК України, ст. 154 СК України, ст. 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» тощо, у яких законодавець прямо називає батьків, опікунів, патронатних вихователів законними представниками (так само він називає повнолітніх дочку, сина законними представниками непрацездатних та немічних батьків - ст. 172 СК України), у ст. 258 СК України законодавець не називає бабу та діда законними представниками внуків, але вказує, що вони мають право на звернення до суду за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних внуків.

У наукових працях оцінки процесуального статусу осіб, названих у ч. 2 ст. 258 СК України, різняться. Наприклад, у монографії за редакцією професора В. В. Комарова «Цивільне судочинство України: основні засади та інститути» висловлена думка, що надання зазначеному колу осіб права звернення до суду без спеціального оформлення повноважень не означає набуття ними статусу законних представників.

Однак у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.06.2023 у справі № 619/1908/23 зазначено: «У численних випадках на рівні матеріальних норм (СК України) законодавець визначає: 1) осіб, що мають статус законного представника (батьки; повнолітні дочка, син; прийомні батьки, батьки-вихователі; баба і дід; особа, яка взяла у свою сім`ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування; сестра, брат, мачуха, вітчим); 2) осіб, яких представляють законні представники (дитина, непрацездатний син, дочка; непрацездатні, немічні батьки; прийомні діти; діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування; малолітні, неповнолітні та повнолітні непрацездатні внуки; малолітній, неповнолітній, повнолітній непрацездатний брат, сестра, пасинок, падчерка); 3) в певних випадках обсяг повноважень, що мають законні представники (наприклад, баба і дід наділені правом на самозахист внуків, на право звернення за захистом прав та інтересів до органу опіки та піклування або до суду). Специфікою вказаних випадків матеріального законного представництва є те, що законодавець їх існування пов`язує із наявністю як споріднення (зокрема, внук, баба, дід), так і інших юридичних фактів (зокрема, непрацездатність, немічність, статус дитини-сироти і дитини, позбавленої батьківського піклування).

Кваліфікація відповідної особи як матеріального законного представника на рівні матеріальної норми (СК України), за наявності юридичних фактів для матеріального законного представництва, обумовлює в неї існування статусу процесуального законного представника. Тобто наявність підстав для матеріального законного представництва, з урахуванням того, що процесуальне право «обслуговує» матеріальне, зумовлює наявність в особи і статусу процесуального законного представника, незалежно від вказівки про це на рівні процесуальної норми».

Проте, у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, до суду першої інстанції з позовом зверталася мати малолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_1 - законний представник малолітнього.

Підстави і порядок заміни законного представника судом унормовано ст. 63 ЦПК України.

На стадії розгляду справи в суді першої інстанції питання про заміну законного представника дитини не підіймалося і судом вирішувалося.

Відповідних клопотань про заміну законного представника, зокрема від самої дитини (ч. 4 ст. 63 ЦПК України), до суду апеляційної інстанції не надходило, обставин, які унеможливлюють здійснення ОСОБА_1 захисту прав та інтересів малолітнього сина суд не встановив.

Отже, з огляду на те, що ОСОБА_3 не являвся учасником цієї справи, оскаржуване рішення суду не стосується його прав, інтересів та (або) обов`язків, він не являється представником жодного з учасників справи, а тому права на апеляційне оскарження рішення суду у нього немає.

9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За висновком, висловленим Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.02.2020 у справі № 668/17285/13-ц, суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. Якщо обставини вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Згідно з п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати (п. 2); після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (п. 3).

З огляду на висновки, які викладені у п. 9 цієї постанови, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2024 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 368, 374, 382 - 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2024 у цивільній справі № 404/2456/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, про позбавлення батьківських прав закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Повний текст цієї ухвали складено 05.07.2024.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. А. Письменний