КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-вк/824/52/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. Київ

Справа № 824/47/24

Київський апеляційний суд в складі головуючого судді Ящук Т.І., за участю секретаря судового засідання Дубінкіної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Wk Energo GmbH (Німеччина), яка подана представником Гребнєвим Ігорем Ігоровичем , про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року,

у справі за позовом Wk Energo GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в особі філії «Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», про стягнення 41 104,46 євро, у тому числі: 40 498,97 євро - основного боргу, 602,49 євро - трьох процентів річних та витрат, пов`язаних з арбітражним розглядом справи,

встановив:

23 квітня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника Wk Energo GmbH (Німеччина) - адвоката Гребнєва І.І. про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року по справі № 125/2023, в якій просить надати дозвіл на примусове виконання вказаного рішення про стягнення з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Wk Energo GmbH (Німеччина): 40 498 євро 97 євроцентів - основного боргу, 602 євро 49 євроцентів - трьох процентів річних, 500 євро - відшкодування витрат на правову допомогу, а також 2 772 євро 88 євроцентів - на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а разом 44 374 євро 34 євроцентів .

Заяву обґрунтовано тим, що 09 лютого 2022 року сторонами був укладений договір на постачання товару № 53-123-01-22-07482, відповідно до якого позивач - Wk Energo GmbH (Німеччина) (постачальник) - зобов`язався передати відповідачу - Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» товар - код СРУ 44530000 - 4 кріпильні деталі (захватний пристрій) (safety brake РМ1200 ПС-3.0) у кількості, асортименті і цінах, зазначених у специфікації № 1 (додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору, рік виготовлення товару - не раніше 2022 року, а відповідач прийняв на себе зобов`язання прийняти і сплатити за товар.

18 грудня 2023 року Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України по справі № 125/2023 у складі одноособового арбітра Інни Ємельянової, було ухвалено рішення про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Wk Energo GmbH (Німеччина): 40 498 євро 97 євроцентів - основного боргу; 602 євро 49 євроцентів - трьох процентів річних; 500 євро - відшкодування витрат на правову допомогу; 2 772 євро 88 євроцентів - на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, разом 44 374 євро 34 євроцентів .

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року є остаточним і обов`язковим для сторін. Вказане рішення в добровільному порядку відповідачем не виконано. У зв`язку з цим виникла необхідність звернутися до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Вказує, що станом на день подання даної заяви Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії відокремленого підрозділу «Південноукраїнська АЕС» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» добровільно не виконало рішення арбітражного суду та не бажає його виконувати, що змушує Wk Energo GmbH (Німеччина) ініціювати виконання рішення у примусовому порядку.

У запереченнях на вказану заяву представник Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» - Коляда В.М. просить відмовити Wk Energo GmbH (Німеччина) у визнанні, наданні дозволу та видачі виконавчого листа на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року по справі № 125/2023.

Посилається на те, що в укладеному між сторонами договору, у розділі 9 міститься арбітражне застереження. Проте розділом 9 Договору не обумовлено застережень про можливість передання на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду спорів щодо виконання договорів про публічні закупівлі.

Водночас укладання зазначеного Договору відбувалося за результатами проведення публічних закупівель про що свідчить номер на прозоро № ПА-2021 -11-25- 000746-с та посиланням йІІрз://рго7.огго.доу.иа/Іепс1ег/НА-2021-11 -25-000746-с.

Відтак передання на розгляд до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України спору щодо виконання Контракту про публічні закупівлі суперечить положенням ч. 2 ст. 22 ГПК України.

Також зазначає, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду порушує публічний порядок України, оскільки загрожує безпеці та економіці України, фактично буде надано дозвіл на стягнення коштів у розмірі 44 374,34 євро з підприємства, що має стратегічне значення для економіки і безпеки України, та матиме наслідок належного забезпечення оплати заробітної плати працівникам, можливості доведення підприємства до банкрутства, впливу на належне забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного підвищення ефективності електропостачання суб`єків господарювання та населення, зокрема в зимовий період, а також постійної готовності України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики.

Звертає увагу, що з метою здійснення оплати за даним договором листом від 24.06.2022 № 51/855 направлено на адресу дирекції з фінансів та бюджетування пакет документів. Розглянувши, було повідомлено, що АТ «Укрексімбанк» відмовив у проведені фінансових операцій ДП НАЕК «Енергоатом» на користь Wk Energo GmbH (Німеччина), про що дирекція з фінансів та бюджетування проінформувала ВП ПАЕС листом від 30.06.2022 року № 01-8118/04-вих. Підставою відмови зазначено у листі «Укрексімбанк» від 23.02.2021 року № 024100/21-33.

Разом з тим, відповідач, в обхід банку, не міг виконувати грошового зобов`язання , не порушивши законодавство України, а тому, покладати на відповідача відповідальність за дотриманням ним законодавства України суперечить концепції права та правової держави.

Відповідно до викладеного вважає, що вина як підстава для відповідальності філії ВП ПАЕС АТ «НАЕК «Енергоатом» відсутня.

В судовому засіданні представник Wk Energo GmbH (Німеччина) - Гребнєв І.І. підтримав заяву, просив її задовольнити, надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України від 18 грудня 2023 року по справі № 125/2023.

Представник АТ«Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії відокремленого підрозділу «Південноукраїнська АЕС» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» - Коляда В.М. просив відмовити у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду від 18 грудня 2023 року по справі № 125/2023, посилаючись на доводи, викладені у запереченнях на заяву.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників учасників справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 лютого 2022 року ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» (покупець) та WK Energo GmbH (постачальник) уклали договір № 53-123-01-22-07482, за умовами якого WK Energo GmbH (постачальник) зобов`язався передати ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» (покупець) товар - код CPV 44530000-4, кріпильні деталі (захватний пристрій) (safety brake РМ1200 IJC-З.О) у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору, рік виготовлення товару - не раніше 2022 року, а покупець прийняв на себе зобов`язання прийняти і сплатити кошти за товар.

Згідно з пунктами 9.1 - 9.3 розділу 9 «Порядок вирішення спорів» договору сторони передбачили, що всі спори і розбіжності, які можуть виникнути з цього договору або у зв`язку з ним, будуть вирішуватись сторонами згідно претензійного порядку. Сторона, яка порушила права і законні інтереси іншої сторони, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. Претензія підлягає розгляду в місячний строк, який обчислюється з дня її одержання.

Всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим договором або у зв`язку з ним, у тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в МКАС при ТПП України відповідно до його регламенту, за матеріальним правом України. Мова розгляду - українська.

16 лютого 2023 року до МКАС при ТПП України надійшла позовна заява WK Energo GmbH (Німеччина) про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» (Україна) 41 101,46 євро, у тому числі 40 498,97 євро основного боргу за поставлений товар, 602,49 євро - трьох процентів річних та, крім того, витрат, пов`язаних з арбітражним розглядом справи.

Постановою Голови МКАС при ТПП України від 16 лютого 2023 року справу прийнято до провадження за № 125/2023.

Правовою підставою розгляду справи в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України є арбітражне застереження, яке міститься у розділі 9 «Порядок вирішення спорів» договору на постачання товару від 09 лютого 2022 року.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року по справі № 125/2023 стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Wk Energo GmbH (Німеччина): 40 498 євро 97 євроцентів - основного боргу, 602 євро 49 євроцентів - трьох процентів річних, 500 євро - відшкодування витрат на правову допомогу, а також 2 772 євро 88 євроцентів - на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а разом 44 374 євро 34 євроцентів .

Як зазначено у вказаному рішенні, у засіданні Арбітражного суду від 09 листопада 2023 року взяли участь представник позивача Ігор Гребнєв та представник відповідача - Володимир Коляда. В ході арбітражного розгляду справи від сторін не надходило заяв: про відсутність у МКАС при ТПП України компетенції на розгляд справи чи перевищення складом Арбітражного суду меж своєї компетенції, в порядку, передбаченому статтею 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статтею 5 Регламенту МКАС при ТПП України; щодо недотримання вимог арбітражного застереження, що міститься в Договорі, Регламенту МКАС при ТПП України та Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»» від 6 лютого 2023 року, утворення товариства здійснюється шляхом перетворення державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код згідно з ) за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків НАЕК «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства. НАЕК «Енергоатом» припиняється одночасно із державною реєстрацією товариства.

Постановою Кабінету Міністрів України №1420 від 29 грудня 2023 року «Про утворення акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» визначено: «Утворити акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» , 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом» (код згідно з )».

Пунктом 3 зазначеної постанови встановлено, що Товариство є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства».

11 січня 2024 року відбулася державна реєстрація правонаступника ДП «НАЕК «Енергоатом» - АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та його філій (відокремлених підрозділів), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 Закону.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до статті 474 ЦПК України, рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з частиною першою статті 479 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Відповідно до частини першої статті 482 ЦПК України надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими цією статтею.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не надає оцінку правильності цього рішення по суті вирішення спору, а перевіряє лише додержання строків звернення із заявою і вимог процесуального закону щодо її форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання рішення

Правовідносини щодо надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу врегулюванні статтею V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набула чинності для України 10 січня 1961 року (далі - Конвенція), статтею 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року № 2889-ХІІ, та статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», згідно з якими тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні та виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти клопотання стягувача. З урахуванням цих положень повинна застосовуватися стаття 478 ЦПК України.

Згідно зі статтею 478 ЦПК України та статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Згідно зі статтею ІІ Нью-Йоркської Конвенції 1958 року, яка набула чинності для України 10 січня 1961 року, кожна договірна Держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які спори, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-яким конкретним договірним чи іншим правовідношенням, об`єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду.

Нью-Йоркська Конвенція закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина перша статті II Конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав. Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.

За змістом Конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

Відповідно до частин другої, третьої статті 5 Регламенту МКАС при ТПП України, заява про відсутність у МКАС при ТПП України компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що МКАС при ТПП України суд перевищує межі своєї компетенції, повинна бути зроблена відразу ж як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлене у ході арбітражного розгляду. Склад арбітражного суду може у будь-якому з цих випадків прийняти до розгляду заяву, зроблену пізніше, якщо визнає затримку виправданою. Розглядаючи заяву про відсутність компетенції, у тому числі таку, яка ґрунтується на недійсності арбітражної угоди або неможливості її виконання, або втрати нею чинності, склад арбітражного суду аналізує і оцінює положення арбітражної угоди з урахуванням поданих сторонами доказів.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» третейський суд може сам прийняти постанову про свою компетенцію, в тому числі стосовно будь-яких заперечень щодо наявності або дійсності арбітражної угоди. З цією метою арбітражне застереження, що є частиною договору, повинно трактуватися як угода, що не залежить від інших умов договору. Винесення третейським судом рішення про недійсність договору не тягне за собою в силу закону недійсність арбітражного застереження.

Відповідач протягом розгляду справи № 125/2023 в арбітражі не подавав заяви про відсутність у МКАС при ТПП України компетенції, натомість, надавши відзив по суті позовних вимог, заперечуючи проти позовних вимог по суті предявленого позову, підтвердив компетенцію МКАС при ТПП України щодо розгляду цього спору між сторонами (пункти рішення 8, 18).

Виходячи зі змісту рішення МКАС при ТПП України від 18 грудня 2023 року, під час арбітражного розгляду справи представник ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» у передбаченому статтею 16 Закону порядку не подавав до арбітражного суду будь-яких заперечень про наявність або дійсність арбітражної угоди та будь-яких заяв про відсутність у Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України компетенції на розгляд справи чи перевищення арбітражним судом меж компетенції.

Таким чином, ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», не оспорювало дійсність арбітражної угоди, договір, який містить арбітражне застереження, недійсним не визнавався.

Як на підставу для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП України від 18 грудня 2023 року у справі № 125/2023 представник АТ НАЕК «Енергоатом»» вказує, зокрема, на те, що передання на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України даного спору суперечить ч. 2 ст. 22 ГПК України, оскільки спір виник при виконанні господарського договору, пов`язаного із задоволенням державних потреб (публічні закупівлі). При цьому розділом 9 договору не обумовлено застережень про можливість передання на розгляд МКАС спорів щодо виконання договорів про публічні закупівлі.

Однак, такі доводи боржника суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж 1961 року, ратифікованої указом Президії Верховної Ради Української РСР від 25 січня 1963 року, юридичні особи, які за застосованим до них національним законом розглядаються як юридичні особи публічного права, мають право укладати арбітражні угоди.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на фінансові інструменти, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 22 ГПК України цивільно-правові аспекти спорів, зазначених у пунктах 2, 7 частини першої, пункті 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

Закон України «Про міжнародний комерційний арбітраж» не містить прямої заборони щодо передачі на розгляд міжнародного комерційного арбітражу спорів, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб.

Пунктом 9.3 розділу 9 «Порядок вирішення спорів» договору від 09 лютого 2022 року № 53-123-01-22-07482 сторони передбачили, що всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим договором або у зв`язку з ним, у тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в МКАС при ТПП України відповідно до його регламенту, за матеріальним правом України.

У Законі немає заборони стосовно передання на розгляд міжнародного комерційного арбітражу спорів, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із публічними закупівлями.

Глава 51 розділу 1 Книги п`ятої ЦК України регулює питання правових наслідків порушення зобов`язання та відповідальності за такі порушення.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За змістом Закону України «Про публічні закупівлі» публічно-правовими є відносини з державного регулювання, контролю, умов здійснення закупівель, їх видів, порядку проведення, звітності тощо.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що термін «цивільно-правові аспекти спорів» за своїм значенням та метою є цивільно-правовим спором під час виконання контракту, який, зокрема, виникає щодо виконання стороною договірного зобов`язання зі сплати коштів за надані за контрактом послуги.

Під час розмежування цивільно-правових (приватно-правових) та публічно-правових аспектів спорів визначальним є характер правовідносин між сторонами: у цивільно-правових - сторони договору є рівноправними, а у публічно-правових - хоча б одна сторона договору здійснює публічно-владні управлінські функції, зокрема на виконання делегованих повноважень.

Отже, спори щодо виконання міжнародних договорів поставки, зокрема порушення умов оплати вартості поставленої продукції, стягнення штрафних санкцій за прострочення поставки продукції та заміни продукції неналежної якості, підвідомчі арбітражним судам.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 824/118/22, провадження № 61-1261ав23, від 13 квітня 2023 року у справі № 824/117/22, провадження № 61-1569ав23, від 10 листопада 2022 року у справі № 824/62/22, провадження № 61-8324ав22 (між тими ж сторонами).

Враховуючи вказане, заперечення представника АТ НАЕК «Енергоатом», що законодавство України встановлює заборону передання на розгляд міжнародного комерційного арбітражного суду спору, який виник між WK Energo GmbH (Німеччина) та АТ «НАЕК «Енергоатом» , є безпідставними.

Заперечення представника АТ НАЕК «Енергоатом» про те, що визнання і надання дозволу на виконання визнання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року у справі № 125/2023 порушить публічний порядок України, оскільки з державного підприємства, яке має стратегічне значення для економіки і національної безпеки держави, будуть стягнуті значні грошові кошти, що негативно вплине як на забезпечення надійності та ефективності роботи атомних електростанцій, так і на енергетичну галузь в цілому, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 478 ЦПК України суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо суд визнає, що визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року у справі № 796/3/2018 вказано, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Міжнародний публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи: у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, не порушення територіальної цілісності тощо.

Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 824/256/2018, провадження № 61-10836ав19.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що застосовується до договору згідно з положеннями цього розділу, охоплює дійсність договору, тлумачення договору, права та обов`язки сторін, виконання договору, наслідки невиконання або неналежного виконання договору, припинення договору, наслідки недійсності договору, відступлення права вимоги та переведення боргу згідно з договором.

Відповідно до частини другої статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», частини другої статті 78 Закону України «Про виконавче провадження» в Україні не можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах щодо стягнення заборгованості з підприємства оборонно-промислового комплексу, внесеного до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, на користь юридичної особи держави-агресора та/або держави-окупанта або юридичної особи з іноземними інвестиціями чи іноземного підприємства держави-агресора та/або держави-окупанта.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 692 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до матеріалів справи рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року вирішено питання про стягнення з ДП НАЕК «Енергоатом» на користь WK Energo GmbH (Німеччина) коштів у зв`язку з невиконанням умов контракту від 09 лютого 2022 року, підписаного та погодженого сторонами, який не визнано недійсним у судовому порядку, отже, який є обов`язковим для сторін.

Вказане рішення не створює для боржника обов`язку сплатити за щось протизаконне, не вказує на порушення бюджетного законодавства, а стосується порядку виконання зобов`язань, які виникли між учасниками цієї справи на підставі укладеного ними контракту у сфері господарських правовідносин.

Обставини, встановлені рішенням МКАС при ТПП України від 18 грудня 2023 року, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ Держави Україна, вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям.

Враховуючи викладене, суд вважає, що АТ «НАЕК «Енергоатом» не довело, що рішення арбітражного суду впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна, чи що вказане рішення завдасть шкоди суверенітету чи безпеці держави Україна, а отже, порушує публічний порядок України.

Також представник АТ НАЕК «Енергоатом» у своїх запереченнях посилається на те, що листом від 24.06.2022 року № 51/8556 направлено на адресу дирекції з фінансів та бюджетування пакет документів, на що АТ «Укрексімбанк» відмовив у проведенні фінансових операцій, посилаючись на підстави, викладені у листі від 23.02.2021 року № 024100/21-33. З огляду на те, що відповідач в обхід банку не міг виконувати грошового зобовязання, не порушивши законодавство України, тому покладати на відповідача відповідальність за недотримання ним законодавства суперечить самій концепції права та правової держави.

Разом з тим, під час вирішення питання про визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу та надання дозволу на його виконання суд має обмежену компетенцію (враховуючи те, що сторони добровільно довірили вирішення спору арбітражу), не здійснює оцінки законності та обґрунтованості рішення міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, правильності або неправильності сум, які міжнародний комерційний арбітраж визнав такими, що підлягають до стягнення, а лише встановлює наявність або відсутність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених законом. Закон містить вичерпний перелік процесуальних форм судового контролю, будь-яке інше втручання судів у рішення міжнародного комерційного арбітражу є неприпустимим.

Отже, по своїй суті вищевказані доводи представника АТ НАЕК «Енергоатом» зводяться до незгоди з правильністю застосування МКАС норм матеріального права та дослідження доказів при вирішенні спору, з вирішенням спору по суті, та не вказують на порушення публічного порядку України. А як вже вказувалося вище та підтверджується правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 10.01.2019 у справі №796/134/2018, суд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування МКАС норм матеріального права при вирішенні спору та переглядати спір, вирішений арбітражним судом, по суті.

Таким чином, судом не встановлено підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року у справі № 125/2023.

Отже, заяву про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року по справі № 125/2023 слід задовольнити та видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року по справі № 125/2023 за позовом Wk Energo GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в особі філії «Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», про стягнення 41 104,46 євро, у тому числі: 40 498,97 євро - основного боргу, 602,49 євро - трьох процентів річних та витрат, пов`язаних з арбітражним розглядом справи.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, з АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в особі філії «Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Wk Energo GmbH (Німеччина) підлягає стягненню 1514 грн. судового збору, сплата якого підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією.

Керуючись ст.ст. 23, 474, 478, 479 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Wk Energo GmbH (Німеччина), яка подана представником Гребнєвим Ігорем Ігоровичем , про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року - задовольнити.

Надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року у справі № 125/2023 за позовом Wk Energo GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості за договором постачання товару № 53-123-01-22-07482 від 09 лютого 2022 року.

Видати виконавчий лист згідно рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 18 грудня 2023 року у справі № 125/2023, яким стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в особі філії «Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Wk Energo GmbH (Німеччина) (номер у торговому реєстрі:HRB 965343, юридична адреса: Німеччина, D-60325, Франкфурт-наМайні, Фрідріх-Еберт-Анлаж, 36, D-60325) 40 498,97 євро - основного боргу, 602,49 євро - трьох процентів річних, 500 євро - відшкодування витрат на правову допомогу, 2 772, 88 євро - на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а разом 44 374, 34 євро.

Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в особі філії «Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Wk Energo GmbH (Німеччина) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 514 грн.

Відомості щодо учасників справи:

Стягувач: WK Energo GmbH (Німеччина), юридична адреса: Німеччина, D-60325, Франкфурт-на-Майні, Фрідріх-Еберт-Анлаж, 36, ідентифікаційний номер ПДВ: DЕ289262833, індивідуальний податковий номер ,

Боржник: Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», місцезнаходження: 01032, місто Київ, вул. Назарівська, буд. 3, .

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду. У разі, якщо ухвала не буде оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, вона набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції

Повний текст ухвали складено 09 вересня 2024 року.

Суддя Ящук Т.І.