Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року місто Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Прищепи С.С., розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі за текстом - позивач) звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 20.03.2021 року відповідач уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 550367128, згідно з яким отримав кредит. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги до відповідача згідно Реєстру боржників. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та позивачем укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги до відповідача згідно Реєстру боржників. 20.10.2022 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 78 254 грн. 20.03.2021 року відповідач уклав з ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики 1816336, згідно з яким отримав кредит. 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги до відповідача згідно Реєстру боржників. 16.08.2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 25 800,32 грн. 20.03.2021 року відповідач уклав з ТОВ «МАНІФОЮ» договір позики 1938122, згідно з яким отримав кредит. 11.08.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та позивачем укладено договір факторингу №11-08/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги до відповідача згідно Реєстру боржників. 11.08.2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 736,02 грн. Оскільки боржник у добровільному порядку не сплачує наявну заборгованість за кредитами, позивач звернувся з даним позовом до суду.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2023 цивільну справу передано для розгляду судді Солом`янського районного суду м. Києва Шереметьєвій Л.А.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2024 цивільну справу передано для розгляду судді Солом`янського районного суду м. Києва Верещінській І.В.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.03.2024 справу прийнято до розгляду, вирішено продовжити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

17.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, про те, що відповідач визнає укладання договорів, проте, заперечує суму, яка підлягає стягненню, з огляду на те, що стягнення відсотків після терміну дії договору не допускається, а надані позивачем документи не підтверджують наявну заборгованість.

24.01.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечує щодо обставин викладених у відзиві та зазначає, що умовами договору відсотки були погоджені, в свою чергу, посилається, що на підтвердження позовних вимог надано належні та допустимі докази. Відповідачем не надано будь-яких контррозрахунків заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

20.03.2021 року відповідач уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 550367128, згідно з яким отримав кредит на суму 22000 строком на 30 днів (а.с. 11-13).

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги до відповідача згідно Реєстру боржників (а.с. 14-16).

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та позивачем укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги до відповідача згідно Реєстру боржників (а.с. 17-18).

Згідно Реєстру боржників від 20.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2023 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 78 254 грн., яка складається з: 22 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 56 254 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 19).

20.03.2021 року відповідач уклав з ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики 1816336, згідно з яким отримав кредит на суму 13000 грн. строком на 64 дні (а.с. 25).

14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги до відповідача згідно Реєстру боржників (а.с. 26-27).

Згідно Реєстру боржників від 14.06.2021 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 25 800,32 грн., яка складається з: 13 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12 800,32 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 31).

20.03.2021 року відповідач уклав з ТОВ «МАНІФОЮ» договір позики 1938122, згідно з яким отримав кредит на суму 8000 грн. строком до 19 квітня 2021 року (а.с. 38-41).

11.08.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та позивачем укладено договір факторингу №11-08/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги до відповідача згідно Реєстру боржників (а.с. 45-46).

Згідно Реєстру боржників від 11.08.2021 року до договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 24 736,02 грн., яка складається з: 8 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12 736,02 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 48).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Договори були вчинені в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

Крім того, сторони не заперечують укладання кредитних договорів.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст.3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.п.5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Отже, наявні в матеріалах справи письмові докази (розрахунок заборгованості) є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76-78 ЦПК України.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку.

Відтак, позов у частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу підлягає задоволенню.

Що стосується вимог в частині заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України вказує, що щомісячна виплата процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється.

Згідно кредитного договору №550367128, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 20.04.2021 року. За користування кредитом відповідач має сплатити 0,21% за добу.

Згідно кредитного договору №1816336, неможливо встановити яким чином нараховувались відсотки за договором, оскільки позивачем не надано належного розрахунку за договором позики.

Згідно кредитного договору № 1938122, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 20.04.2021 року. Відповідно до кредитного договору, за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 1,194 % на добу.

Вимоги про стягнення процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, строк кредитного договору №550367128 до 20 квітня 2021 року, тобто стягненню підлягають відсотки у розмірі 1386 грн. Строк кредитного договору №1938122 до 20 квітня 2021 року, тобто стягненню підлягають відсотки у розмірі 2 865,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 984,73 грн. (47 251,60*2684:128 790,34).

Керуючись ст.ст.4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 274 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 47 251 (сорок сім тисяч двісті п`ятдесят одну) гривню 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 984 (дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 73 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне найменування сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, );

відповідач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Верещінська