Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2024 р. Справа № 608/40/24

Номер провадження2/608/186/2024

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Запорожець Л. М.

за участю секретаря судового засідання Маришевої Г.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 в січні 2024 року звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

В позовній заяві вказала, що 11 вересня 1998 року вона - позивачка ОСОБА_1 , отримала в дар від своєї матері - ОСОБА_3 21/50 частину житлового будинку з господарськими будівлями, а саме: 1-3 кімната площею 9,0 кв.м.; 1-4 кімната площею 21 кв.м.; VI підвал площею 5,5 кв.м.; VIІ підвал площею 8,4 кв.м.; тамбур 1-7 площею 16,9 кв.м.; вхідні сходи; частина вбиральні; частина огорожі; частина воріт; частина відмостки; частина криниці, всього житловою площею 30,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Із Державного акту на право приватної власності на землю Серії ТР (1069)292 від 02 березня 1998 року вбачається, що власником земельної ділянки загальною площею 0,0693га, яка була виділена для будівництва та обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 . Дана присадибна земельна ділянка загальною площею 0,0693га поділена на дві земельні ділянки відповідно площею 0,0374га (варіант № НОМЕР_1 ) та площею 0,0319га (варіант №2).

Такий розподіл пов`язаний із тим, що житловий будинок з господарськими спорудами був відчужений ОСОБА_1 шляхом дарування останній 21/50 його частини, а тому для обслуговування частини жилого будинку позивача передбачена земельна ділянка площею 0,0319га (варіант №2).

Отже, з 11 вересня 1998 року 21/50 частина житлового будинку з господарськими спорудами належить їй позивачці, а земельна ділянка для його обслуговування, площею 0.0319 га з 02 березня 1998 року належить ОСОБА_3 , хоча в Державному акті на право приватної власності на землю і вказано, що земельна ділянка із номером на плані №2 площею 0,0319га відчужується на основі договору дарування від 11.09.1998р. ААН № 238206. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у віці 81 рік померла.

Після її смерті відкрилась спадщина. До складу спадщини увійшла і вказана земельна ділянка.

До Чортківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , звернулись ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_1 (позивач), але остання, як дочка померлої, не є спадкоємцем спадкового майна, оскільки ОСОБА_3 заповіла все належне їй майно ОСОБА_2 .

В матеріалах спадкової справи знаходиться заповіт від 26.01.2000 року, складений за життя ОСОБА_3 , відповідно до якого остання заповіла усе своє майно, в тому числі, належну їй присадибну земельну ділянку, загальною площею 0,0319га житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідачці ОСОБА_2 .

Таким чином, вона, - позивачка, позбавлена спадщини, а тому в неї немає іншого шляху, як набути право власності на земельну ділянку площею 0,0319га (варіант № НОМЕР_2 ) з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; місце розташування: АДРЕСА_1 , в судовому порядку.

15 березня 2024 року ОСОБА_2 (відповідач у первісному позові) звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (далі спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 04.05.2023 року Чортківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме:

на 29/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями, зокрема: І-коридор пл. 3,6 кв.м., ІІ-коридор пл.4,1 кв.м., ІІІ-підвал пл. 5,1 кв.м., ІУ-кухня пл. 14,1 кв.м., У-ванна пл. 4,1 кв.м., 1-1 коридор пл. 5,8 кв.м., 1-2 коридор пл. 3,3 кв.м., 1-3 ванна пл. 2,2 кв.м., 1-7 кімната пл. 19,7 кв. м., 1-8 кімната пл. 10,5 кв.м., 1-9 кладова пл. 5,4 кв. м., всього загальною площею 77,9 кв.м., в тому числі житловою 30,2 кв.м.; сарай-гараж (літ. «Б»); сарай (літ. «В»); частину вбиральні (літ. «Г»); частину огорожі; частину воріт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок з господарськими будівлями належав спадкодавцю згідно договору про надання в безстрокове користування ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку з числом кімнат від однієї і до п`яти на праві особистої власності, посвідченого Чортківською державною нотаріальною конторою 29.10.1969 року за реєстровим №2683; акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку від 16.10.1996 р. та рішення виконкому Чортківської міської ради народних депутатів від 19.03.1998 року за №99;

на земельну ділянку плошею 0,0693га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР (1069)292 від 02.03.1998 року. Дана присадибна земельна ділянка загальною площею 0,0693га поділена на дві земельні ділянки відповідно площею 0,0374га (варіант № НОМЕР_1 ) та площею 0,0319га (варіант №2);

на житловий будинок з господарською будівлею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Чортківською державною нотаріальною конторою 05.02.1993 року за реєстром №1-339;

на земельну ділянку плошею 0,0641 га з цільовим призначенням: для обслуговування житлових та господарських будівель та на земельну ділянку плошею 0,4380 га з цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ТР №021727 від 22.02.2000 року.

Спадкодавець на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений Чортківською державною нотаріальною конторою 26.01.2000 року за реєстровим №192, згідно якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що буде належати її на день смерті і на що вона за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_4 .

В ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу було прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 03.05.2023 р.

ОСОБА_2 звернулась до Чортківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 для одержання свідоцтв про право на спадщину на вищевказане майно, що належало спадкодавцю.

Відповідно до даних Чортківської районної державної нотаріальної контори 13.07.2023 року заведено спадкову справу №160/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини. До спадкової справи долучено також заяву про прийняття спадщини ОСОБА_2 .

Листом №1/01-16 від 06.01.2024 року Чортківська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачу за зустрічним позовом в оформленні спадкових прав на спадкове майно та видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Вказані позовні заяви були об`єднані в одне провадження для спільного розгляду.

Суд, враховуючи подані представниками сторін адвокатами заяви про визнання позовних вимог одне одного, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що первісна та зустрічна позовна заява є мотивовані, обгрунтовані та доведені належними та допустимими доказами, а тому підлягають до повного їх задоволення виходячи із наступного:

11 вересня 1998 року позивачка ОСОБА_1 , отримала в дар від своєї матері - ОСОБА_3 21/50 частину житлового будинку з господарськими будівлями, а саме: 1-3 кімната площею 9,0 кв.м.; 1-4 кімната площею 21 кв.м.; VI підвал площею 5,5 кв.м.; VIІ підвал площею 8,4 кв.м.; тамбур 1-7 площею 16,9 кв.м.; вхідні сходи; частина вбиральні; частина огорожі; частина воріт; частина відмостки; частина криниці, всього житловою площею 30,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Із Державного акту на право приватної власності на землю Серії ТР (1069)292 від 02 березня 1998 року вбачається, що власником земельної ділянки загальною площею 0,0693 га, яка була виділена для будівництва та обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 .

Дана присадибна земельна ділянка загальною площею 0,0693га поділена на дві земельні ділянки відповідно площею 0,0374га (варіант № НОМЕР_1 ) та площею 0,0319га (варіант №2).

Такий розподіл пов`язаний із тим, що житловий будинок з господарськими спорудами був відчужений ОСОБА_1 шляхом дарування останній 21/50 його частини, а тому для обслуговування частини жилого будинку позивача передбачена земельна ділянка площею 0,0319га (варіант №2).

Отже, з 11 вересня 1998 року 21/50 частина житлового будинку з господарськими спорудами належить їй позивачці, а земельна ділянка для його обслуговування, площею 0.0319 га з 02 березня 1998 року належить ОСОБА_3 , хоча в Державному акті на право приватної власності на землю і вказано, що земельна ділянка із номером на плані №2 площею 0,0319га відчужується на основі договору дарування від 11.09.1998р. ААН № 238206. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у віці 81 рік померла.

Після її смерті відкрилась спадщина. До складу спадщини увійшла і вказана земельна ділянка.

До Чортківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , звернулись ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_1 (позивач), але остання, як дочка померлої, не є спадкоємцем спадкового майна, оскільки ОСОБА_3 заповіла все належне їй майно ОСОБА_2 .

В матеріалах спадкової справи знаходиться заповіт від 26.01.2000 року, складений за життя ОСОБА_3 , відповідно до якого остання заповіла усе своє майно, в тому числі, належну їй присадибну земельну ділянку, загальною площею 0,0319га житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідачці ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 81 рік померла ОСОБА_3 (далі спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 04.05.2023 року Чортківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме:

на 29/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями, зокрема: І-коридор пл. 3,6 кв.м., ІІ-коридор пл.4,1 кв.м., ІІІ-підвал пл. 5,1 кв.м., ІУ-кухня пл. 14,1 кв.м., У-ванна пл. 4,1 кв.м., 1-1 коридор пл. 5,8 кв.м., 1-2 коридор пл. 3,3 кв.м., 1-3 ванна пл. 2,2 кв.м., 1-7 кімната пл. 19,7 кв. м., 1-8 кімната пл. 10,5 кв.м., 1-9 кладова пл. 5,4 кв. м., всього загальною площею 77,9 кв.м., в тому числі житловою 30,2 кв.м.; сарай-гараж (літ. «Б»); сарай (літ. «В»); частину вбиральні (літ. «Г»); частину огорожі; частину воріт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Даний житловий будинок з господарськими будівлями належав спадкодавцю згідно договору про надання в безстрокове користування ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку з числом кімнат від однієї і до п`яти на праві особистої власності, посвідченого Чортківською державною нотаріальною конторою 29.10.1969 року за реєстровим №2683; акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку від 16.10.1996 р. та рішення виконкому Чортківської міської ради народних депутатів від 19.03.1998 року за №99;

на земельну ділянку плошею 0,0693га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР (1069)292 від 02.03.1998 року. Дана присадибна земельна ділянка загальною площею 0,0693га поділена на дві земельні ділянки відповідно площею 0,0374га (варіант № НОМЕР_1 ) та площею 0,0319га (варіант №2);

на житловий будинок з господарською будівлею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Чортківською державною нотаріальною конторою 05.02.1993 року за реєстром №1-339;

на земельну ділянку плошею 0,0641 га з цільовим призначенням: для обслуговування житлових та господарських будівель та на земельну ділянку плошею 0,4380 га з цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ТР №021727 від 22.02.2000 року.

Спадкодавець на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений Чортківською державною нотаріальною конторою 26.01.2000 року за реєстровим №192, згідно якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що буде належати її на день смерті і на що вона за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_4 .

В ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу було прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 03.05.2023 р.

ОСОБА_2 звернулась до Чортківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 для одержання свідоцтв про право на спадщину на вищевказане майно, що належало спадкодавцю.

Відповідно до даних Чортківської районної державної нотаріальної контори 13.07.2023 року заведено спадкову справу №160/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини. До спадкової справи долучено також заяву про прийняття спадщини ОСОБА_2 .

Листом №1/01-16 від 06.01.2024 року Чортківська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачу за зустрічним позовом в оформленні спадкових прав на спадкове майно та видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Сторони визнали позовні вимоги, пред`явлені одне до іншого в повному обсязі.

Суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідем позову, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як зазначено в ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ст. 722 ЦК України позивач стала власником майна, прийнятого нею за договором дарування, відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Земельні відносини, які формуються з приводу переходу земельних прав при набутті майнових прав на об`єкти нерухомості, розташовані на конкретній земельній ділянці, регламентуються нормами ЗК України, які є спеціальними відносно до цивільно-правових норм, які є загальними.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Нормами п. б ч. 1 ст. 140 ЗК України передбачено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця.

Згідно аналізу ст. 120 ЗК України у разі набуття на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці приватної власності, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника таких об`єктів до набувача таких об`єктів, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до положень ст.30 Земельного кодексу України від 18.12.1990р. №561-XII, в редакції чинній на момент укладання договору дарування та виникнення права власності на земельну ділянку, при переході права власності на будівлю і споруду разом з

цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів.

Статтею 120 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 19 листопада 2020 року по справі №686/9580/16-ц, згідно ст. 120 ЗК України від 25.10.2001 №2768-III, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.

Правові норми, які визначали долю земельної ділянки, наданої у власність чи користування, в разі відчуження розташованих на ній будівель чи споруд неодноразово змінювалися.

При застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з положеннями ст. 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 16 червня 2020 року в справі №689/26/17).

Стаття 120 ЗК України (в редакції Закону України № 997-V від 27 квітня 2007 року) знову закріпила автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди. Поточна редакція статті 120 ЗК України (зі змінами, внесеними Законом України № 1702-VI від 5 листопада 2009 року) також передбачає автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі або споруди, і ці норми мають імперативний характер.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (правова позиція Верховного Суду в постанові від 04 грудня 2018 року в справі № 910/18560/16).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 388 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 6 вказаної Конвенції ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Хоча право власності на земельну ділянку у ОСОБА_3 виникло в порядку приватизації після укладання договору дарування, слід застосувати принцип цілісності об`єкта нерухомості, тобто коли земельна ділянка слідує за об`єктом нерухомості.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, первісна вимога та зустрічна вимога є мотивованими, обгрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами.

Судові витрати покласти на сторін в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. ч. 4 ст. 334, ст. 377, ст. 717, 722, 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 30, 78, 120, 140 Земельного Кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 82, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на земельну ділянку площею 0,0319 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, місце розташування: АДРЕСА_1 .

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , право власності на спадкове нерухоме майно, а саме:

на 29/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями, зокрема: І-коридор пл. 3,6 кв.м., ІІ-коридор пл.4.1, кв.м., ІІІ-підвал пл. 5,1 кв.м., ІУ-кухня пл. 14,1 кв.м., У-ванна пл. 4,1 кв.м., 1-1 коридор пл. 5,8 кв.м., 1-2 коридор пл. 3,3 кв.м., 1-3 ванна пл. 2,2 кв.м., 1-7 кімната пл. 19,7 кв. м., 1-8 кімната пл. 10,5 кв.м., 1-9 кладова пл. 5,4 кв. м., всього загальною площею 77,9 кв. м., в тому числі житловою 30,2 кв. м.; сарай-гараж (літ. «Б»); сарай (літ. «В»); частину вбиральні (літ. «Г»); частину огорожі; частину воріт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

на земельну ділянку, площею 0,0374га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

на житловий будинок з господарською будівлею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

на земельну ділянку площею 0,0641 га з цільовим призначенням: для обслуговування житлових та господарських будівель та на земельну ділянку, площею 0,4380 га з цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Чорткові Тернопільської області.

Судові витрати покласти на сторін в межах ними понесених.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлене 29 серпня 2024 року.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/40/24

Рішення набрало законної сили " " _______________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " ______________ року.

Секретар: