Справа №461/2940/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Романюка В.Ф.,

з участю:

секретаря судового засідання Салика С.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_2 , ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Перша Львівська державна нотаріальна контора (м. Львів, вул. Саксаганського, 6, ) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання спадкоємцем за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Перша Львівська державна нотаріальна контора, в якій просить суд: встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 1996 по 24 вересня 2020 року; Визнати позивача ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 ; Змінити черговість одержання права на спадкування на майно ОСОБА_5 шляхом надання судом позивачу права спадкування разом зі спадкоємцями другої черги за законом - ОСОБА_3 .

В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що ОСОБА_1 проживав із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без шлюбу з 1996 року за адресою АДРЕСА_4 . За час проживання вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично здійснювали права та обов`язки подружжя, тобто проживали як чоловік та дружина однією сім`єю. ОСОБА_5 (дружина) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . У видачі її свідоцтва про смерть позивачу було відмовлено, оскільки їхні відносини не були офіційно зареєстровані.

З метою прийняття спадщини за законом позивач звернувся до Першої Львівської державної нотаріальної контори, однак отримав відмову, оскільки факт проживання чоловіком та жінкою без укладення шлюбу не був підтверджений.

На спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 претендує ще й її племінниця - ОСОБА_3 , яка за правом представлення може успадковувати майно як спадкоємиця другої черги після смерті своєї матері, яка була рідною сестрою ОСОБА_5 та померла ще до смерті ОСОБА_5 .

Крім цього, позивач зазначає, що його дружина ОСОБА_5 отримувала пенсію по інвалідності і потребувала постійного догляду, фактично не могла самостійно здійснювати власні потреби, що і потребувало додаткових витрат на її лікування. Вже понад 30 років позивач працює на кафедрі історії філософії Львівського національного університету ім.. Івана Франка і його дохід був основним джерелом формування спільного бюджету та витрат на утримання дружини. Позивачм закуплялися необхідні ліки, без яких було неможливо підтримувати стан здоровя ОСОБА_5 , сплачувалися комунальні платежі.

У зв`язку із наведеним позивач просить суд позов задоволити.

Ухвалою суду від 28 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, з викликом сторін у підготовче судове засідання.

30 травня 2023 року від відповідача ОСОБА_3 надійшли пояснення на позовну заяву, відповідно до яких ОСОБА_3 є племінницею своєї рідної померлої тітки - ОСОБА_5 і єдиною її спадкоємицею за законом. У ОСОБА_1 взагалі відсутні будь - які документи та підстави на проживання у квартирі АДРЕСА_4 .

Ухвалою суду від 30 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

09 червня 2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи позовної заяви з додатками з усуненими у ній недоліками.

Ухвалою суду від 27 липня 2023 року за клопотання представника позивача ОСОБА_2 витребувано з Першої Львівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи заведеної щодо майна померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

06 вересня 2024 року на виконання вимог ухвали з Першої Львівської державної нотаріальної контори надійшли витребувані документи.

Ухвалою суду від 13 вересня 2023 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 задоволено, та витребувано з Львівського міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), що знаходиться за адресою: вул. Генерала Чупринки, 58а, місто Львів та Галицького відділення соціальної допомоги вдома Львівського міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), що знаходиться за адресою: вул. Івана Франка, 41, місто Львів, а саме: інформації та належним чином завірені копії документів, які стали підставою надання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , соціальних послуг (в тому числі, але не виключно договір про надання соціальних послуг); вид соціальних послуг та період їх надання ОСОБА_5 ; прізвище та ім`я соціального працівника, який обслуговував (надавав послуги) ОСОБА_5 ..

19 жовтня 2023 року на адресу суду надійшло витребувані документи.

06 листопада 2023 року від третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи у відсутності представника.

Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справи до розгляду по суті.

У судовому засіданні 13 грудня 2023 року відповідача ОСОБА_3 допитано в якості свідка, яка пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її тітка ОСОБА_5 .. Заява про прийняття спадщини №565 була подана 3 листопада 2020 року за останнім місцем проживання померлої - в першу Львівську нотаріальну контору (нотаріус Гусар Л.В). Всі документи, підтверджуючі родинні відносини та необхідні для відкриття спадщини надані. Спадкова справа № 66683839 зареєстрована 03 листопада 2020 року, витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №62311197. Номер спадкової нотаріуса 190/20. Зазначила, що у ОСОБА_1 взагалі відсутні будь-які документи та підстави на проживання у цій квартирі. Після смерті ОСОБА_5 , відповідач повідомила ОСОБА_1 , що буде продавати цю квартиру. На прохання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 дозволила йому пожити в квартирі АДРЕСА_4 до моменту її відчуження, та сплачувати комунальні платежі. В березні 2021 р., ОСОБА_3 намагалась отримати в нотаріуса свідоцтво про спадщину, однак, їй відмовили і пояснили, ОСОБА_1 звернувся в суд з приводу спадкування ним даної квартири. ОСОБА_1 знав, що вона оформляє спадкову справу, більш того вона показувала йому всі документи для оформлення, навіть підказувала, де заходяться БТІ, сама нотаріальна контора та ін.. Він знав, що ОСОБА_3 є найближчим родичем померлої - племінницею. Йому було відомо, що справа заведена та зареєстрована на неї. Але, не зважаючи на це, ОСОБА_1 в своїй заяві нотаріусу, називаючи себе спадкоємцем, взагалі вказує, що інших спадкоємців не існує, чим умисно ввів в оману нотаріуса. Зі відповідачем він спілкувався, але про свої наміри взагалі не розповідав.

ОСОБА_1 заявляє, що проживав з тіткою відповідача однією сім`єю. Однак, для проживання однією сім`єю, одне тільки встановлення факту проживання в квартирі разом не є достатнім доказом.

ОСОБА_6 і ОСОБА_5 не проживали, як чоловік і дружина, а як власник та наймач, тому що ОСОБА_6 винаймав в неї кімнату та як не мав, де проживати. Всі речі, які знаходяться у вказаній квартирі куплені відповідачкою та родичами померлої. Всі меблі в кімнаті, де проживала померла, придбані до 1990 р. - три шафи, шафа для одягу, диван куплений за гроші, передані з Росії. Аналогічно з меблями в кімнаті, де знаходився ОСОБА_1 , якими він користується. Коври на стінах, люстри - даровані ОСОБА_3 до заселення ОСОБА_1 .. Відповідач ОСОБА_3 , зазначила, що раніше вся квартира була в задовільному стані. При житті померла підтримувала належний порядок в кімнаті, де спала, кухні, підвірні. Але в кімнаті, де знаходився ОСОБА_1 , завжди була і є повна антисанітарія. Жодних витрат на утримання житла ОСОБА_1 не ніс. Жодних коштів на комунальні послуги він не давав.

На даний час, квартира при перебуванні ОСОБА_1 знаходиться в вкрай неналежному стані, повна антисанітарія, стіни псуються із-за грибка, в квартирі стоїть неприємний запах, у дворі все загладжено. Добровільно звільнити житло він не хоче, посилається на судові процеси та відкупні.

У судовому засіданні 25.01.2024 р. допитано свідка ОСОБА_7 , яка пояснила що позивача ОСОБА_1 знає з дитинства, так як той був другом її батька та його однокурсником, та вони спілкувалися. Пояснила, що ОСОБА_1 довго проживав у ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_4 . ОСОБА_5 померла в 2020 році, а батько свідка помер в 2019 році. В основному знає про відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зі слів свого покійного батька. Покійна ОСОБА_5 була інвалідом, мала проблеми з ногами, та їй важко було пересуватися, ходила на мимлицях. Пам`ятає, що ще з 1996 року вони з татом ходили в гості до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . В неї склалися товариські стосунки зі ОСОБА_5. Покійна сама виходили на милицях в дворик біля свого будинку. Стверджує, що ОСОБА_1 жив зі ОСОБА_5 родиною, вони вели спільне господарство, зокрема, робили консервації на зиму, однак про це вона знає зі слів покійного батька та позивача ОСОБА_6 Квартира належала ОСОБА_5 . Відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не були оформлені офіційо. Знає зі слід батька, ОСОБА_1 прийшов жити до ОСОБА_5 як квартирант, а потім став її співмешканцем. Про те, що вони жили як подружжя на думку свідк вказує те, що в них була собака, якою займалися вони обоє. Собаку їм подарував її покійний батько. Повідомила, що ОСОБА_1 жив зі ОСОБА_5 як подружжя, про це говорив їй її покійний батько. Позивач ОСОБА_1 протягом життя у ОСОБА_5 придбавав продукти, робив ремонт вказаної квартири, побілку, замінював сантехніку. Також ОСОБА_1 придбав у вказану квартиру холодильник та пральну машину. ОСОБА_5 мала свою непогану пенсію. Ходила вона в гості до ОСОБА_1 приблизно раз на декілька місяців. ОСОБА_1 працював на кафедрі філософії та мав середній рівень доходу. Покійна ОСОБА_5 ніколи не жалілася на скрутне матеріальне становище, їй вистачало пенсії, вона сама себе обслуговувала, сама готувала їсти, тощо.

25 січня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні 21.02.2024 р. допитано свідка ОСОБА_20 , яка пояснила що знає ОСОБА_1 як товариша її чоловіка. В 1993 р. ОСОБА_1 розлучився зі своєю дружиною. ОСОБА_5 була інвалідом, пересувалася на милицях. ОСОБА_1 пішов жити до ОСОБА_5 як квартирант в 1994-1995 роках. Спочатку він придивлявся до ОСОБА_8 , а потім в них були близь стосунки. Про це вона знає зі слів покійного чоловіка, який помер в 2019 році, а чоловік знав зі слів ОСОБА_1 . Вона з чоловіком ходила в гості до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до 1996 року, а потім виїхала в Голландію , де довший час проживала. Після 2011 р. повернулася до Львова та інколи з чоловіком ходили в гості до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в квартиру ОСОБА_5 . Позивач разом зі ОСОБА_5 подарували їй собаку. Її чоловік був другом ОСОБА_1 ,однокурсниокм. Стверджує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вели спільне господарство, закручували салати. Квартира ОСОБА_5 була в поганому стані, там не робилися ремонти, був постійний запах цвілі, її покійний чоловік допомагав робити там ремонт разом з ОСОБА_1 ОСОБА_5 була інвалідом з дитинства. Чи був у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спільний бюджет не знає. Стан здоров`я ОСОБА_5 погіршився в 2013 році. За чиї кошти ОСОБА_1 придбав в квартиру холодильник та пральну машину вона не знає. Покійна ОСОБА_5 не вживала ліки та не лікувалася, ОСОБА_1 платив за проживання, ОСОБА_5 після погіршення стану здоров`я вже нікуди не ходила з дому.

У судовому засіданні 13.03.2024 р. допитано свідка ОСОБА_27 , який пояснив що, працює охоронцем, а його мама була подругоб покійної ОСОБА_5 . Все своє дитинство він провів в дворику поблизу де жила ОСОБА_5 , яка була йому як друга мама. ОСОБА_5 була інвалідом та отримала від держави автомобіль «Запорожець», який від допомагав доглядати та обслуговувати, також возив її на вказаному автомобілі за продуктами та на природу. Приблизно в 1994-95 роках з`явився ОСОБА_1 в квартирі ОСОБА_5 . Вона повідомила, що той тимчасово буде в неї проживати. Свідок допомін перевезти його речі з Дублян на автомобілі. ОСОБА_1 хив у ОСОБА_5 як кватрирант, а потім вони вже вели спільне господарство, а саме: мали спільну собаку за якою доглядали разом. Квартира АДРЕСА_4 , де проживала власник ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 розташована на горі, тому там дуже висока вологість та постійна сирість була. Разом з ОСОБА_1 він робвив постійні ремонти у вказаній квартирі, досить часто. Робив електрику, а штукатурку робив ОСОБА_1 . Хто фінансував ремонт йому не відомо. ОСОБА_5 в 2019 р. могла тиждень не виходити з дому, бо була в поганому стані. Вона була інвалідом дитинства 1 групи, ходили на милицях, крісло інвалідське не хотіла. Була в ОСОБА_5 соціальна працівниця з відділу соціального забезпечення, приходила до неї допомагати та відвідувати десь два рази на місяць. Друга соціальна працівниця робила ОСОБА_5 документи на гараж та допомагала оформити субсидію на комунальні послуги. ОСОБА_5 відмовлялася від допомоги соціальниї працівників, бо сама могла впоратися зі своїм доглядом. Телевізор ОСОБА_5 придбала за свої гроші. Холодильник у них був спільний з ОСОБА_1 . Відповідачка ОСОБА_3 була племінницею ОСОБА_5 приїзджала до неї переіодично з Луцька . В ОСОБА_5 був пес, який мобілізував її рухатися. Будівельні матеріали для ремонту квартири купував ОСОБА_1 , він же оплачував роботу майстрів. Лікарів до ОСОБА_5 вони не викликали, він її возив до ортопеда, стоматолога. Здоров!я ОСОБА_5 різко погіршилося з 2015 р. Однак вона продовжувала готувати. Стверджував, що останні три роки життя ОСОБА_5 сама до туалету не ходила, бо була в безпорадному стані. ОСОБА_1 все робив останні три роки. ОСОБА_5 не могла обслуговувати себе, вільно пересуватися по квартирі, падала в обмороки. Доглядав її ОСОБА_1 . Комунальні послуги також він оплачував. Прпускає, що в них міг бути спільний бюджет, але точно не знає. Подружніх відносив між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 він не спостерігав, бо вони завжди спали в різних кімнатах. Однак вони вели спільне господарство, разом робили закрутки на зиму, приймали гостей, харчувалися разом. За чиї кошти все куплялося він не знає. Стверджуівав, що до 2018 року ОСОБА_5 сама пересувлася готувала собі їсти, милася. Вона його підтривувала матеріально, бо в нього часто було скрутне матеріальне становище. ОСОБА_5 не казала йому, що ОСОБА_1 за нею доглядає.

05 квітня 2024 року від відповідача ОСОБА_3 надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні 09.04.2024 р. допитано свідка ОСОБА_32 який пояснив, що він є головою профспілкового комітету університету ім. І. Франка у м. Львові, де працює позивач ОСОБА_1 викладачем філософії. ОСОБА_1 має лише одне житло на вул. Глінки , де він зараз проживає. Знає зі слів позивача, що той жив однією сім`єю з покійною ОСОБА_5 , робив в тому помешканні ремонти. Свідок був у вказаній квартирі один раз коли був ковід в 2020 році, ОСОБА_5 ще була жива. Привозив допомогу малозабезпеченому ОСОБА_1 від профкому університету. ОСОБА_1 був в списку працівників, які потребують покращення житлових умов, бо свогожитла він не має. Облік ОСОБА_1 ведуть в профкомі як наймача житла, осккільки шлюбу офіційного у нього зі ОСОБА_5 не було зареєстровано. ОСОБА_1 був у скрутному становищі, бо не мав коштів на ремонт підлоги в квартирі в 2029 р., йому збирали гроші. ОСОБА_5 пересувалася на милицях свідок це бачив. ОСОБА_1 ще отримує пенсію. Щодо спільного бюджету ОСОБА_1 зі ОСОБА_5 він нічого не знає.

У судовому засіданні 09.04.2024 р. допитано свідка ОСОБА_33 , який пояснив, що знає ОСОБА_1 , бо сам викладав в університеті ім. І.Франка у м. Львові. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом більше 20 років, відомо йому це особисто від позивача. Всі ці роки вони вели спільне господарство. ОСОБА_1 не змінював своє місце проживання на АДРЕСА_4 . Стосунки між ними були сповнені поваги, любові, турботи. ОСОБА_1 утримував ОСОБА_5 , бо багато заробляв десь близько 12 000 грн., а ОСОБА_5 мала невилику пенгсію біля 3000 грн. Квартира була розташована у напівпідвальному приміщенні, там було волого та цвіль в квартирі була постійно. ОСОБА_1 робив там ремонти. Також він закуповував продукти, консервував продукти. ОСОБА_1 за свої кошти купив газову піч, міняв всю сантехніку, матеріали купляв. Повач ОСОБА_1 позичав у нього в 2019 р. 30000 грн. на ремонт квартир, а потім цілий рік віддавав борг. ОСОБА_5 пересувалася по квартрі сама, в межах квартири сама могла себе обслуговувати, вона також смачно готувала. Також ходили різні люди до неї, в тому числі соціальні працівники. Останній раз бачив ОСОБА_5 за півроку до її смерті в 2020 році.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позові. Надали пояснення на підтримання позовних вимог. Просили суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засідання позовні вимоги заперечила, з підстав необґрунтованості. Надала пояснення аналогічні викладеним у письмових поясненнях. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги заперечила. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Крім цього, представник відповідача заявила клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правову допомоги на суму 17500,00 грн.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на квартиру АДРЕСА_4 .

03 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернулася в Першу Львівську державну нотаріальну контру із заявою про прийняття спадщина за законом. На підтвердження родинних відносин ОСОБА_3 було надано наступні документи: свідоцтво про народження ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; довідку видану Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про те, що 08 квітня 1978 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_36 та після реєстрації шлюб їй присвоєно прізвище ОСОБА_37 ; свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 ; свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_38 ; свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про одруження ОСОБА_39 та ОСОБА_38 , серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_40 та ОСОБА_5 , серія НОМЕР_6 ; свідоцтво про смерть ОСОБА_41 , серії НОМЕР_7 ; довідку видану ОКП ЛОР БТІ та ЕО про те, що станом на 29.12.2012 р. квартира АДРЕСА_4 зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_8 від 24.06.1996 р. видане Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №421 від 24.06.1996 р.; довідку ГРА ЛМР про те, що ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ; та 24.09.2020 р. була знята з реєстрації у зв`язку із смертю.

Крім ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_1 , до заяви останнім було долучено заяву, в якій він зазначив, що має намір звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_5 ; кою паспорта ОСОБА_1 , повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_42 , повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_42 ; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_5 ; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_43 ; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_5 ; витяг про зняття з реєстрації у житловому приміщенні / будинку осіб за адресою АДРЕСА_6 , ; витяг про відсутність зареєстрованих осіб у житловому приміщенні / будинку осіб за адресою АДРЕСА_6 , ;

У судовому засіданні встановлено, що померла ОСОБА_5 була інвалідом з дитинства, а саме з 5 років. Незважаючи на це, вона жила повноцінним життям, навчалась в університеті та працювала, самостійно себе обслуговувала і її стан не можна вважати безпорадним. Позивач ствердив, що за день до смерті померла ОСОБА_5 практично цілий день поралась на прибудинковій території облагороджуючи її, що вказує на задовільний стан здоров`я та відсутність потреби у постійному догляді. Крім цього, позивачем не надано жодної медичної документації, яка б підтвердила поганий стан здоров`я у померлої та неможливість самостійно себе обслуговувати. Також, факт постійного догляду за померлою з боку позивача спростовують матеріали справи, а саме витребовані документи про надання померлій соціальної послуги - догляд на дому як одинокій особі протягом тривалих років, що виключає здійснення догляду позивачем та відповідно проживання його з померлою однією сім`єю, так як він не здійснював забезпечення померлу ані продуктами ані ліками.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В статті 1217 ЦПК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦПК України.

Відновідно до положень ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до п.5.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст. 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч.2 ст. 1259 ЦК України).

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд погоджується із доводами представника відповідача ОСОБА_4 про те, що позивач не надав жодного доказу на обгрунтування позовних вимог, що виключає підставність таких.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки виданої Комунальною установою змішаного типу «Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації «Джерело» ОСОБА_5 надавалися соцільні послуги на підставі: заяви ОСОБА_5 від 27.10.2011 року про прийняття її на обслуговування відділенням Соціальної допомоги вдома Галицького району; Договір від 15.11.2011 року про соціальне обслуговування (надання соціальних послуг) Галицьким відділенням соціальної допомоги вдома (строк дії з урахуванням положень Додаткового договору №1 від 23 липня 2018 р. з 15 листопада 2011 року по 23 липня 2018 року); Договір про надання соціальних послуг від 24 липня 2018 року.

Львівський міський територіальний центр соціального обслуговування (надання послуг) розпочав надання ОСОБА_5 соціальних послуг з 15.11.2011 року.

У період з 15.11.2011 року по 23.09.2020 року громадянці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надавалися наступні соціальні послуги: Надання соціальної послуги догляду вдома у Галицькому відділенні соціальної допомоги вдома; Надання соціально-економічних та транспортних послуг у відділенні адресної допомоги; Надання соціальної послуги соціальної адаптації у відділенні соціальної адаптації. Конкретний вид соціальних послуг, їх періодичність та кількість встановлені іншими договорами про надання соціальних послуг. Згідно індивідуального плану соціальної послуги догляду вдома громадянки ОСОБА_5 надавачем соціальної послуги є соціальний робітник Галицького відділення соціальної допомоги вдома ОСОБА_44 .

Галицьким відділенням соціальної допомоги вдома з 24.09.2020 року припинено надання соціальних послуг громадянці ОСОБА_5 , на підставі наказу №184-оз від 24.09.2020 р.

Відповідно до частини 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Посилання позивача на покази свідків не може бути єдиним доказом проживання позивача та померлої однією сім`єю, що відображено у позиції ВС у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду викладеної у постанові від 06.04.20202 року по справі 738/1452/17 «колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрацією шлюбу. Жодних інших належних письмових доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо існування між ним та відповідачем відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту, та придбання спірного житлового будинку за їх спільні сумісні кошти або спільною працею у матеріалах справи відсутні».

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі N 466/3769/16 (провадження N 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі N 522/25049/16-ц (провадження N 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі N 712/14547/16-ц (провадження N 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі N 490/10757/16-ц (провадження N 61-42601св18).

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Таким чином, для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Безпорадний стан - стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами (у новонароджених, дітей раннього віку, у людей старшого віку, осіб, які перебувають у стані природного сну). Безпорадність може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю).

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, судам роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо.

Доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач, як спадкоємець третьої черги, заперечує право позивача на спадщину.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018 року по справі 200/21452/15-ц.

Згідно з вимогами ст.ст.76-81 ЦПК України засобами доказування є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що ж стосується показів свідків, то суд звертає увагу на наступне: свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_20 надали покази щодо спільного проживання ОСОБА_1 зі ОСОБА_5 як однієї сім`ї, ведення спрільного господарства, тощо, однак при цьому вони покликалися на те, що знають про це зі слів свого чоловіка та батька, або зі слів самого позивача, з яким вони спілкуються та підтримуть стосунки. Однак такі покази суд не приймає до уаги, оскільки вказані свідки про ці обставини знають та оцінюють їх з чужих слів, а також тому, що ОСОБА_1 який їм про це розповідав є позивачем по справі та відповідно є зацікавленою особою у їх саме таких свідченнях. Покази цих свідків та свідка ОСОБА_32 також не підтверджують жодним чином те, що позивач ОСОБА_1 проживав із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без шлюбу з 1996 року за адресою АДРЕСА_2 , та за час проживання вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично здійснювали права та обов`язки подружжя, тобто проживали як чоловік та дружина однією сім`єю. Не підтверджують ці покази свідків і те, що померла ОСОБА_5 останні роки свого життя перебувала у безпорадному стані, потеребувала опіки та піклування та такі дії щодо неї вчиняв позивач ОСОБА_1 . Крім того, суд звертає увагу на те, що всі свідки чітко заначають, що ОСОБА_1 з`явився у спірній квартирі, яка належала ОСОБА_5 саме як квартирант - наймач житла, якому не було де проживати, та ОСОБА_5 його прийняла до себе. Про жодне спільне проживання однією сім`єю вказаних осіб мова не йшла. Також суд звертає увагу на той факт, що одне тривале спільне проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_5 в одному приміщенні квартирі АДРЕСА_4 , не може свідчити про фвкт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу. Також про це не може свідчити на думку суду, факт проведення ОСОБА_1 ремонтних робіт у вказаній квартирі, оскільки такі роботи він міг виконувати в тому числі як наймач вказаного помегкання за погодженням з власником майна ОСОБА_5 . Доказів того, що такі ремонтні роботи проводилися позивачем як членом сім`ї ОСОБА_5 в матеріалах справи немає. Суд також критично ставиться до твердження позивача про те, що він проживав зі ОСОБА_5 однією сім`єю без шлюбу, виконував свої подружні обов`язки щодо неї, в зв`язку з тим, що вона була інвалідом 1 групи яка пересувалася на милицях, та зважаючи на звнчну різницю у віці між позивачем та померлою ОСОБА_5 . Крім того, таккі заяви позивача нічим не підтверджені. Також суд звертає увагу на те, що ведення спільного господарства подружжям передбачає наявність спільного бюджету, однак про наявність такого у померлої ОСОБА_5 та позивача ОСОБА_1 дані відсутні, навпаки всі свідки стверджують що померла ОСОБА_5 мала свою пенсію, якою самостійно розпоряджалася на власний розсуд.

Як вбачається із додаткових пояснень відповідача ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_27 вона знає з його народження. Вони часто спілкувалась з ним, при оформленні спадкової справи разом їздили по різних інстанціях. Зазвичай він спокійний, небагатослівний. На засіданні суду відповідачка помітила його нетипову поведінку - він був збуджений, з не властивою йому посиленою жестикуляцією, любі питання викликали в нього негативні емоції. Відповідачка зазначає, що ОСОБА_27 з 2002 р. і по цей час вживає наркотики. В 2002 р. про це стало відомо померлій ОСОБА_5 та їй, пізніше безпосередньому оточенню в т.ч. ОСОБА_1 .. Як свідчив ОСОБА_27 , він часто проводив час з ОСОБА_5 . В дитинстві і займався і часто харчувався в неї. Але з 2002 р. всі його спілкування були намаганням будь-яким чином отримати гроші на наркотики. Так, він допомагав їй - при потребі возив на її машині ремонтував щось в домі, лагодив техніку та ін. При цьому ОСОБА_5 оформила довіреність на машину на ОСОБА_27 , що було зручно для нього. Заправляла машину виключно вона. До моменту смерті ОСОБА_5 працював епізодично, в цілому рік чи два. Одружився, народилось п"ятеро дітей, жили на дитячі гроші та гроші пристарілої матері (1948 р.н.). Грошей катастрофічно їм не вистачало. Постійно через телефон брав кредити, які потім погашала мати. Зі слів ОСОБА_1 , відповідачка знає, що ОСОБА_27 декілька разів знімав гроші з банківської карточки ОСОБА_5 , що було зафіксовано камерами спостереження. В квартирі ОСОБА_5 гроші ховались. Коли відповідачка передавала гроші ОСОБА_5 , то це вони намагалися робити таємно. ОСОБА_5 давала ОСОБА_27 гроші на все - на покупку комп"ютера, на медицину та ін. і він завжди міг прийти до неї - просто поїсти. Також, ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_27 сказав, що він завжди працював, але це не так. Що ОСОБА_1 постійно робив ремонти. Ремонти, як такі, за час перебування в цій квартирі ОСОБА_1 не робились жодного разу, ніколи не мінялись меблі. До його появи в цій квартирі стіни і стелі були в належному стані. Квартира буда суха і чиста, що підтверджується надавити відповідачем фотокопіями. А аварія, що сталась в серпні 2019 р.(обвалилась підлога), усувалась повністю за рахунок міськбюджету. ОСОБА_27 та інші свідки говорили, що, зі слів ОСОБА_1 , він наймав майстрів. Роботу майстрів теж оплачувала міською радою. ОСОБА_1 лише купив дошки, які стелилися для того, щоб перейти на кухню, до речі після цього заявив, що за це ОСОБА_5 повинна йому віддавати пенсію. Свідок ОСОБА_27 бачив дуже скрупульозне відношення ОСОБА_5 до любого виду платежів, бачив, як вона складала квитанції і чекала пенсію, щоб відрахувати потрібну суму. Зі слів свідка ОСОБА_27 , ОСОБА_1 готував їжу. Так він готував їжу, але для себе, ОСОБА_5 не могла її вживати, вона була жирна і готувалась зазвичай на салі. До речі ОСОБА_5 дуже часто передавала для дітей ОСОБА_27 все, що готувала сама. ОСОБА_1 особисто розповідав відповідачу, що ОСОБА_5 незадовго до смерті 9 годин пропрацювала у дворі і йому було соромно перед сусідами. ОСОБА_5 часто падала і не могла піднятись, дзвонила щоб її підняли. Такого не було. ОСОБА_5 взагалі могла впасти, коли виводила собаку у двір і та різко смикала за поводок, але могла піднятися, спираючись на милиці без допомоги інших. Чоловік ( ОСОБА_45 ) покинув ОСОБА_5 і вона знаходилась в пригніченом стані. Ні. Було непорозуміння через сторонню жінку, ОСОБА_5 зібрала речі і виставила чоловіка. З його сторони було дуже багато намагань зійтися. Але цього ОСОБА_5 не схотіла. Пригніченого стану у ОСОБА_5 не було. ОСОБА_1 з"явився в цій хаті не з метою підтримки та надання допомоги, а тому, що йому взагалі не було куди дітись і, головне, про це попросив друг ОСОБА_5 , якому вона не змогла відмовити - ОСОБА_46 . Те, що ОСОБА_5 , взагалі не могла сама помитися, помити голову, не відповідає дійсності, оскільки коли людина знаходиться в такому стані з дитинства (з 5 років) до таких речей вона пристосовується і допомоги не потребує. ОСОБА_5 завжди (до самої смерті) користувалась косметикою, фарбувала волосся. Фарбу завжди передавала їй відповідачка з Луцька . Вона сама шила, сама в"язала і завжди охайно виглядала. ОСОБА_5 була дуже комунікабельна людина. До неї завжди проходило багато цікавих людей на свята. Позивач зазначив, що ОСОБА_5 знаходилась в безпорадному стані, а потім заявив, що вона взагалі три роки лежала і навіть до туалету не доходила. Однак, зі слів відповідачки, це не відповідає дійсності, оскільки жодного дня померла ОСОБА_5 не лежала в ліжку. Виходила на кухню, у двір, виводила собаку. В її кімнаті завжди був порядок, який вона сама і наводила. І це підтвердили попередні свідки. За день до смерті відповідачка спілкувалась з ОСОБА_5 , вона готувала на кухні. За два місяці до смерті вона святкувала своє 75-річчя, готувала святковий стіл. На думку відповідача, покази свідка не відповідають дійсності, оскільки йому не було відомо багато обставин із життя ОСОБА_5 .

Таким чином, аналіз поданих сторонами доказів свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 проживав із померлою ОСОБА_5 на день її смерті, однак позивачем всупереч вимогам статті 81 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, а саме: безпорадного стану спадкодавця, за наявності яких у позивача могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України. Так само судом в ході судового розгляду не встановлено факту здійснення позивачем опіки над спадкодавцем, його матеріального забезпечення, надання будь-якої іншої допомоги, тривале здійснення таких дій.

Подані позивачем докази у сукупності з показаннями свідків та самого позивача, які наполягали на тому, що ОСОБА_1 здійснював догляд до померлою ОСОБА_5 , оплачував комунальні послуги, не можуть належним доказом безпорадного стану спадкодавця, тобто такого стану, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та відповідними доказами в судовому засіданні фактів, викладених у позові, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю, та відповідно похідних від них визнання позивача ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 та змінити черговість одержання права на спадкування на майно ОСОБА_5 шляхом надання судом позивачу права спадкування разом зі спадкоємцями другої черги за законом - ОСОБА_3 . Тому, відмовляючи у задоволені позову про встановлення факту спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1 із ОСОБА_5 , суд відмовляє і у задоволені інших вимог.

Питання щодо судових витрат належить вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, поклавши їх на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витра пов`язаних з наднням правничої допомоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В п. 1 ч. 3 ст. 113 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно вимог ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В частині 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати по справі, в тому числі, витрати за надання правничої допомоги.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заявила клопотання про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу на підтвердження щого, надано договір про надання правової допомоги №03/07 від 03.07.2023 р., акт виконаних робіт від 21.02.2024 р. на суму 12500,00 грн., акт виконаних робіт від 08.07.2024 р. на суму 6000,00 грн..

Як вбачається із акту виконаних робіт від 08.07.2024 р. в період із 12.02.2024 р. по 08.07.2024 р. клієнтом ОСОБА_3 оплачено 6000,00 грн., в якості плати за участь адвоката Манукян М.А. у 4 судових засіданнь, а саме: 12.03.2024 р., 09.04.2024 р., 15.05.2024 р., 08.07.2024 р. Однак, суд звертає угува на те, що судове засідання 08.07.2024 р. об 11 год. 00 хв. не відбулося через оголошення повітряної тривоги на території України.

Відтак, виходячи з наданих та досліджених судом доказів на підтвердження судових витрат понесених відповідачем, суд вважає доведеними понесені відповідачем витрати за надання правничої допомоги на суму 15000 гривень відповідно до договору № 03/07 від 03.07.2024 р. про надання правової допомоги у цивільній справі №461/2940/23, які слід стягнути на його користь з позивача.

Керуючись ст.ст.113, 137, 141, 293, 351-363 ЦПК України, ЦК України 1216, 1217, 1258, 1259, 1261, 1262, 1264 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_2 , ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Перша Львівська державна нотаріальна контора (м. Львів, вул. Саксаганського, 6, ) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання спадкоємцем за законом, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_2 , ) на користь ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ) витрати на правову допомогу у сумі 15000 грн.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 02 серпня 2024 року.

Суддя Романюк В.Ф.