Справа № 522/3484/24
Провадження № 2/522/3779/24
УХВАЛА

29 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючої судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Слободянюк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про надання строку для примирення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, вирішення питання про залишення проживання дитини з матір`ю.

Судове засідання по справі призначене на 29 травня 2024 року.

03 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від відповідача надійшло клопотання про надання строку на примирення, у якому заявник просить надати подружжю шестимісячний строк для примирення, провадження у справі зупинити на строк, наданий суду для примирення.

Клопотання мотивовано тим, що твердження позивача про втрату почуття любові та порозуміння обумовлені впливом війни на її психоемоційний стан, внаслідок чого вона відчуває тривожність, невпевненість. Вказує на те, що про намір розірвати шлюб позивачка жодного разу не інформувала відповідача. Також зазначає про те, що він вживає багато зусиль для порозуміння та ладу в сім`ї.

У судове засідання, призначене на 29 травня 2024 року з`явився представника позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивачка не бажає надання строку на примирення. Наголосив на тому, що сторона позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить розірвати шлюб між подружжям.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.7 ст.240 ЦПК України вказано, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

У клопотанні про надання строку для примирення відповідач просить надати шестимісячний строк, для вжиття заходів для примирення.

Проте, відповідачем не доведено того, що він до моменту звернення із заявою вживав заходів, які були б спрямовані на примирення подружжя.

Також, відповідач не вказав, які саме заходи він планує вжити задля примирення, а також не обґрунтував те, що шість місяців є тим терміном, який необхідний учасникам справи для примирення.

Суд бере до уваги пояснення представника позивача у судовому засіданні, де він зазначив про те, що позивачка не бажає надання строку на примирення та вказав, що сторона позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просив розірвати шлюб між подружжям.

Суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання строку на примирення буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України.

Тому, суд доходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання про примирення.

Керуючись ст. 193, 194, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про надання строку для примирення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 05 травня 2024 року.

Суддя Косіцина В.В.