Справа №701/279/24
Номер провадження2-др/701/2/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2024 року Маньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого судді - І. Д. Калієвського
за участю секретаря - Г.І. Байдужої
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка клопотання - заяву представника позивача: ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово - кредитний супермаркет", представника позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборговності за договором №5392010 про надання коштів у позику, -
Заявник звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат по цивільній справі №701/279/24.
Суд вважає за необхідне розглянути заяву про винесення додаткового рішення без участі сторін на підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України.
Суд, вивчивши заяву про стягнення судових витрат та додані до неї матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 25.04.2024 року по даній справі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово - кредитний супермаркет", представника позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборговності за договором №5392010 про надання коштів у позику задоволено.
Під час винесення даного рішення питання щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося.
В межах розгляду цивільної справи адвокатом Крушенівським Романом Олексійовичем було заявлено, що розрахунок судових витрат, які підлягають стягненню із відповідача буде надано суду не пізніше 5 днів з моменту винесення рішення.
Рішення суду датовано 25.04.2024 року, заява про стягнення судових витрат надійшла до суду 01.05.2024 року, проте документ сформований в системі "Електронний с с с с с с суд" 30.04.2024 р.,що відповідає встановленим вимогам.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зістаттею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьоїстатті 2 ЦПК України).

Відповідно достатті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостоюстатті 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду представником позивача надано:

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД №003115 (а.с.28);

- копію акту прийому - передачі наданих послуг від 30 квітня 2024 року, а саме: надання замовнику усної консультації повязаної з предметом спору в сумі 2000 грн.; підготовка позовоної заяви до ОСОБА_2 (аналіз законодавства та правових висновків викладених у постановах Верховного суду з даної категорії справ, її належне оформлення та направлення до суду) в сумі 6000 грн.; підготовка клопотання про залучення доказів понесення витрат на правову допоимогу у справі №701/279/24, його належне оформлення та напрвлення сторонам в сумі - 2000 грн. - всього 10000 грн. (а.с.69);

- копію договору про надання юридичних послуг №26/02/24 від 26.02.2024 року. (а.с.70-71).

Згідно п. 3.4 договору про надання юридичних послуг №26/02/24 від 26.02.2024 року вбачається, що оплата винагороди виконавцю здійснюється протягом 3-х робочих днів з моменту отримання замовником рахунку-фактури.

Згідно п. 3.5 даного договору, платежі за даним договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця за реквізитами, зазначеними в даному договорі. За взаємною згодою сторони можуть обумовити інші умови та форми оплати послуг.

Провівши детальний аналіз вищевикладеного та матеріалів справи, суд констатує, що в матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ оплати ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет" послуг по договору про надання юридичних послуг №26/02/24 від 26.02.2024 року зазначених в акті прийому - передачі наданих послуг від 30 квітня 2024 року, оскільки суду не надано жодного доказу оплати послуг як то документа, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, який оформлений у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Суд звертає увагу на те, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Наявність переліку витрат і факту їх прийняття замовником не свідчить про їх оплату, оскільки оплата послуг підтверджується, як уже зазначалося вище, відповідним документом, який оформлений у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Крім того представником позивача не надано суду доказу того, що замовник та виконавець скористалися правом за взаємною згодою обумовити інші умови та форми оплати послуг, як то передбачено п.3.5 договору.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представником позивача належним чином не доведено належного виконання п.3.4 та п.3.5 договору про надання юридичних послуг №26/02/24 від 26.02.2024 року.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника позивача: ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат по цивільній справі №701/279/24 задоволенню не підлягає, оскільки за наявних доказів суд не може визначити фактично понесені позивачем витрати на юридичну допомогу, в зв"язку з відсутністю доказів про їх належну оплату.

Керуючись ст. ст. 84, 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви представника позивача: ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат по цивільній справі №701/279/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово - кредитний супермаркет", представника позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборговності за договором №5392010 про надання коштів у позику - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Черкаського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.Д. Калієвський