233 № 233/2386/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінов О. С.

за участю секретаря Вітюк К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання, як ВПО: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про повернення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И В :

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про повернення безпідставно отриманих коштів. Просить стягнути з відповідачки безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 101 421, 56 грн., та судові витрати в розмірі 8211,20 грн. (з яких 7000,00 грн. витрати на правничу допомогу, 1211,20 грн. судовий збір).

Обґрунтувала свої вимоги тим, що 14 жовтня 2023 року Костянтинівським міськрайонним судом було прийнято рішення у справі № 233/4648/21, яким позов - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності задоволено в повному обсязі. 06 лютого 2024 року Дніпровським апеляційним судом було винесено постанову, якою апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_3 - залишено без задоволення, а рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2023 року - без змін.

Згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2023 року № 233/4648/21: 1) встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 2004 року до 16 березня 2021 року; 2) визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 :

- грошові кошти, які знаходяться на вкладному рахунку АТ КБ «ПриватБанк»: вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. SAMDNWFD701, оформлений 12.03.2020 року, кошти при оформлені внесені з рахунку 2275, поточна суму вкладу 142 000.12 грн., ідентифікатор рахунку, на який зараховується вклад: 5803, на суму вкладу нараховуються процента за ставкою 12,5 % річних, які зараховуються на вклад/картку НОМЕР_2 ;

- грошові кошти, які знаходяться на вкладному рахунку АТ КБ «ПриватБанк»: вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. SAMDNWFD601,оформлений 02.04.2020 року, кошти при оформлені внесені з рахунку 2890, поточна суму вкладу 6 0843, 07 грн., ідентифікатор рахунку, на який зараховується вклад: 9623, на суму вкладу нараховуються процента за ставкою 12,5 % річних, які зараховуються на вклад/картку НОМЕР_2 ;

- кухню «Стиль» ольха, куплену 15.08.2019 року за 16000 грн.;

- стіл «Студент», куплений 20.08.2019 року за 2250 грн.;

- крісло «Школяр», куплений 20.08.2019 року за 1680 грн.

3) визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину депозитних коштів разом з процентами, які знаходяться на вкладних рахунках в АТ КБ «ПриватБанк»:

- за договором SAMDNWFD701, вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 12.03.2020 року у розмірі 71 000,06 грн.;

- за договором SAMDNWFD 1601, вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 02.04.2020 року у розмірі 30 421, 50 грн.

4. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку вартості меблів, яка залишилася в натурі у відповідача: кухня «Стиль» ольха - 8000 грн., стіл «Студент» 1125 грн., крісло «Школяр»- 840 грн., усього на загальну суму 9 965 грн.

5. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1277 (одна тисяча двісті сімдесят сім) грн. 30 коп.

Оскільки на сьогоднішні час відпала підстава, якою були набуті грошові кошти відповідачкою у загальному розмірі 101 421 грн. 56 коп., які добровільно вона відмовляється повернути, просить суд стягнути вказану грошові кошти в розмірі 101 421, 56 грн., та судові витрати в розмірі 8211,20 грн. (з яких 7000,00 грн. витрати на правничу допомогу, 1211,20 грн. судовий збір).

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_2 , не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві (а.с. 68-74).

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, надала заяву, просила розгляд справи відкласти у зв`язку з воєнними діями та загостренням хронічних захворювань, але доказів щодо лікарняного суду не надала. Позовні вимоги не визнала у повному обсязі, згідно наданого відзиву суду пояснила, що не згодна з рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2023 року № 233/4648/21, у зв`язку з чим, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 66-67).

З`ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 14 жовтня 2023 року № 233/4648/21, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності - задоволено у повному обсязі, а саме:

1. Встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 2004 року до 16 березня 2021 року.

2. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 :

- грошові кошти, які знаходяться на вкладному рахунку АТ КБ «ПриватБанк»: вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. SAMDNWFD701, оформлений 12.03.2020 року, кошти при оформлені внесені з рахунку 2275, поточна суму вкладу 142 000.12 грн., ідентифікатор рахунку, на який зараховується вклад: 5803, на суму вкладу нараховуються процента за ставкою 12,5 % річних, які зараховуються на вклад/картку НОМЕР_2 ;

- грошові кошти, які знаходяться на вкладному рахунку АТ КБ «ПриватБанк»: вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. SAMDNWFD601,оформлений 02.04.2020 року, кошти при оформлені внесені з рахунку 2890, поточна суму вкладу 6 0843, 07 грн., ідентифікатор рахунку, на який зараховується вклад: 9623, на суму вкладу нараховуються процента за ставкою 12,5 % річних, які зараховуються на вклад/картку НОМЕР_2 ;

- кухню «Стиль» ольха, куплену 15.08.2019 року за 16000 грн.;

- стіл «Студент», куплений 20.08.2019 року за 2250 грн.;

- крісло «Школяр», куплений 20.08.2019 року за 1680 грн.

3. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину депозитних коштів разом з процентами, які знаходяться на вкладних рахунках в АТ КБ «ПриватБанк»:

- за договором SAMDNWFD701, вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 12.03.2020 року у розмірі 71 000,06 грн.;

- за договором SAMDNWFD 1601, вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 02.04.2020 року у розмірі 30 421, 50 грн.

4. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку вартості меблів, яка залишилася в натурі у відповідача: кухня «Стиль» ольха - 8000 грн., стіл «Студент» 1125 грн., крісло «Школяр»- 840 грн., усього на загальну суму 9 965 грн.

5. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1277 (одна тисяча двісті сімдесят сім) грн. 30 коп. (а.с. 9-14).

06 лютого 2024 року Дніпровським апеляційним судом було винесено постанову, якою апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_3 - залишено без задоволення, а рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2023 року - без змін (а.с. 15-22).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З метою отримання депозитних коштів разом з процентами, які знаходяться на вкладних рахунках в АТ КБ «ПриватБанк» за договором SAMDNWFD701, вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 12.03.2020 року у розмірі 71 000,06 грн. та за договором SAMDNWFD 1601, вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 02.04.2020 року у розмірі 30 421, 50 грн., усього на загальну суму 101421 грн. 56 коп. позивачка ОСОБА_1 звернулася у відділення АТ КБ «ПриватБанк» м. Костянтинівка, де отримала усну відповідь про те, що вищевказані кошти були виплачені спадкоємцю.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2021 року, яке було надана відповідачкою ОСОБА_3 в межах розгляду цивільної справи №233/4648/21 вбачається, що спадкоємцем вищевказаних коштів є саме вона (а.с.23-25 ).

У зв`язки з чим, позивачка ОСОБА_1 засобами почтового зв`язку 25.03.2024 року на адресу відповідачки ОСОБА_3 надіслала вимогу про повернення безпідставно набутих нею коштів, на яку отримала відповідь від відповідачки датовану від 30.03.2024 року (а.с. 26-30).

17.04.2024 року Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду по справі №233/4648/21 - касаційна скарга ОСОБА_3 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року повернута заявнику (а.с. 31-33).

Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.1 ст.1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі №922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23) зроблено висновок, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому. Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки на сьогоднішні час відпала підстава, якою були набуті грошові кошти відповідачкою у загальному розмірі 101421 грн. 56 коп., які добровільно вона відмовляється повернути, чим порушує права позивачки щодо вільного володіння, користування і розпорядження своїм майном, суд вважає задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з відповідачки безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 101 421 (сто одна тисяча чотириста двадцять одна) гривня 56 копійок.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачкою сплачено судовий збір за подання позовної заяви на загальну суму в розмірі 1211,20 грн., що підтверджується відповідними платіжним дорученнями (а. с. 6). Доказів понесення інших судових витрат позивачем суду не надано.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, стягненню підлягає судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, суд вважає стягненню підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 грн. (а.с. 35-38).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про повернення безпідставно отриманих коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання, як ВПО: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 101 421 (сто одна тисяча чотириста двадцять одна) гривня 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання, як ВПО: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у загальному розмірі 8 211 (вісім тисяч двісті одинадцять) гривень 20 копійок, з яких: 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок витрати на правничу допомогу; 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок - судовий збір.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 30 серпня 2024 року.

Суддя