Справа № 212/7321/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Чорного І.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаної з виконанням трудових обов`язків,-

ВСТАНОВИВ:

24.07.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі-АТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаної з виконанням трудових обов`язків в сумі 480 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 15.05.1995 року по 16.10.2023 року вона працювала у АТ «Кривбасзалізрудком» машиністом конвеєра та підземною стовбурною на ш. «Тернівська» ( ім. Леніна) з пільговим пенсійним забезпеченням за Списком №1. 16.10.2023 року позивач звільнилась з АТ «Кривбасзалізрудком» у зв`язку з виявленням невідповідності її, як працівника, виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. За висновком МСЕК від 18.07.2024 року ОСОБА_1 , було первинно встановлено втрату працездатності у розмірі 60% та третю групу інвалідності безстроково, у зв`язку із професійними захворюваннями вібраційною хворобою другої стадії від дії загальної вібрації та хронічною двобічною сенсоневральною ( нейросенсорною) приглухуватістю другого ступеня ( з легким зниженням слуху).

У зв`язку із отриманими профзахворюваннями позивач постійно відчуває себе слабкою, немічною та безпорадною, змушена постійно лікуватись, щоб знімати болі у суглобах та спині і її здоров`я стало слабким. ОСОБА_1 зазначає, що її постійно турбує біль у шийному відділі хребта, який віддає в обидва надпліччя, з`явилось оніміння пальців рук, обмеження рухів при поворотах голови і різні боки, біль в міжлопатковій ділянці, біль в плечових суглобах, головний біль, запаморочення, поганий сон, почала втрачати слух на обидва вуха.

Ухвалою судді від 29.07.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

12.08.2024 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що причинний зв`язок між виною відповідача і шкодою заподіяною позивачу відсутній. Вказано, що позивач із власної ініціативи працювала у шкідливих умовах праці, взамін на отримання додаткових благ і гарантій. Зазначив, що заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 480 000 гривень не доведена та значно завищена.

Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 15.05.1995 року по 16.10.2023 року перебувала у трудових відносинах з АТ «Кривбасзалізрудком» та працювала на посаді машиніста конвеєра та підземною стовбурною на шахті «ім. Леніна» ( з 01.04.2016 року перейменована шахта «Тернівська») та була звільнена з підприємства 16.10.2023 року відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП, у зв`язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі, внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09.05.2024 року, складеного на АТ «Криворізький залізорудний комбінат», встановлено наявність у ОСОБА_1 професійних захворювань, а саме: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації синдром церебрально-переферичної ангіодистонії; синдром полірадикулоневропатії, переважно на шийному рівні, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу ( ПФ другого ступеня); хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня ( з легким зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Згідно пункту 17 даного Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи стовбуровим (підземним) дільниці № 13 шахти «Тернівська» («ім. Леніна») ПАТ «Кривбасзалізрудком» та АТ «Кривбасзалізрудком» у періоди з 22.01.2001 року по 15.06.2009 року та з 11.05.2009 року по 16.10.2023 року ОСОБА_1 в підземних умовах шахти приймала та подавала сигнали з шахти на поверхню і з поверхні машиністу підіймальної машини стосовно підіймання та спускання людей і вантажів на стовбурах з добовою плановою видачею корисної копалини та породи: під час вантажного підіймання до 1250 т., вантажно-людського до 750т., скіпового до 6000т.; керувала кулачковими пристроями, штовхачами, хитними площадками, стопорами та іншими механізмами з навантаження клітей, скіпів і баддів; приймала навантажені та відправляла порожні вагонетки на приймальній площадці; брала участь у спусканні підійманні й вивантаженні довгомірних матеріалів та важкого обладнання; спостерігала за справним станом засобів підіймання, гальмівних та запобіжних пристроїв, засобів сигналізації; керувала запобіжними пристроями; прибирала розсипану гірничу масу, очищала скіпи, кліті, бадді, штовхачі; відкачувала воду, обслуговувала насоси, очищала бадді. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадала під вплив рівнів шуму та вібрації загальної, що перевищували нормативні показники.

Відповідно до пункту 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 26 років 06 місяців в шкідливих умовах, та неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо.

Внаслідок зазначено вище захворювання позивач ОСОБА_1 , 18.07.2024 року пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК), де їй первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60% ( 55 % по вібраційна хвороба, 5 % приглухуватість) з 24.06.2024 року безстроково, а також встановлено третю групу інвалідності з 24.06.2024 року безстроково. Також визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Вказані обставини підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12ААА №130074 від 18.07.2024, серії 12ААГ №573714 від 18.07.2024. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з медичної карти.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43 та частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що позивачу заподіяно моральну шкоду, у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 60% первинно та безстроково, та встановлено третю групу інвалідності безстроково. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, вона постійно відчуває больові почуття, загальну слабкість.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує період роботи позивача на підприємстві відповідача протягом 26 років 06 місяців в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в її життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно та безстроково встановлено 60% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, із визначенням третьої групи інвалідності, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 240 000 гривень, задовольнивши позовні вимоги частково.

Позивач у порядку п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави у сумі 2400 гривень.

Керуючись ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141,258-259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаної з виконанням трудових обов`язків задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 240000(двісті сорок тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 27.08.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», , юридична адреса: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Симбірцева, 1А.

Суддя: І. Я. Чорний