Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 561/84/24
Провадження № 22-з/4815/62/24
Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" - адвоката Столітнього Михайла Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У січні 2024 року в суд звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (далі - ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" або товариство) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 30 454 гривень заборгованості за кредитом, 796,15 гривень інфляційних втрат та 157,69 гривень трьох відсотків річних.
Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2024 року позов ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" заборгованість за кредитним договором в сумі 30 454 гривні, інфляційні витрати в розмірі 796,15 гривень, три відсотки річних в розмірі 157,69 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривні та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, де вона, покликаючись на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставини справи порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 02 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2024 року.

Задоволено частково позов товариства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 10 045,15 гривень заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, 152,68 гривні три проценти річних та 663,21 гривні інфляційних втрат.

09 липня 2024 року через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - підсистема "Електронний суд" ЄСІТС), представником позивача - адвокатом Столітнім М.М. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просив стягнути на користь свого довірителя з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень та судовий збір у сумі 2 422,40 гривень.

Мотивуючи заяву, покликався на те, що судом апеляційної інстанції не було вирішено питання розподілу судових витрат, тоді як позивачем були подані для цього докази і надавались з цього приводу пояснення.

Заява підлягає до часткового задоволення.

Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Між тим, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (ч.13 ст.7 ЦПК України).

Тому апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Також колегія суддів зважає на те, що заяву про ухвалення додаткового рішення подано не в порядку ст.246 ЦПК України, а докази, що підтверджували розмір понесених сторонами судових витрат, - до закінчення розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Так, відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи з`ясовано, що за пред`явлення позову ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС було сплаченого 2422,40 гривень судового збору в порядку ч.1, пп.1 п.1 ч.2, ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", тобто 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому пред`являвся позов, із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За подання апеляційної скарги з вимогою щодо скасування рішення суду в повному обсязі та прийняттям постанови про відмову в позові ОСОБА_1 сплачено 150% від сплаченого позивачем за пред`явлення позову судового збору, а саме 3633,60 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1 та 10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Позивачу пропорційно до задоволених вимог слід відшкодувати за рахунок відповідача 837,68 гривень сплаченого при пред`явленні позову судового збору (2422,40*10861,04?31407,84). Разом з тим відповідачу пропорційно до задоволених вимог саме апеляційної скарги за рахунок позивача підлягає відшкодуванню 2 377,08 гривень судового збору, який сплачено за її подання (3633,60*20546,8*31407,84).

Між тим, ураховуючи надану процесуальним законодавством для суду можливість здійснення взаємозаліку судових витрат, колегія суддів дійшла висновку, що позивач повинен відшкодувати відповідачу 1 539,40 гривень судового збору за результатами розгляду справи (2377,08-837,68).

Щодо відшкодування понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, то апеляційної суд при вирішенні цього питання враховує таке.

В позовній заяві позивачем заявлялося про відшкодування 10 000 гривень витрат на правничу допомогу адвоката Столітнього М.М. у суді першої інстанції.

На підтвердження понесених витрат надавались копія договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року, укладеного між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та адвокатом Столітнім М.М., звіт про надання правової допомоги, платіжна інструкція про справляння адвокату Столітньому М.М. 10 000 гривень.

При цьому у поданому на апеляційну скаргу відповідача відзиві позивачем заявлялось про відшкодування 8000 гривень витрат на правничу допомогу адвоката Крюкової М.В. у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених витрат надавались копія договору про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року, укладеного між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та адвокатом Крюковою М.В., звіт про надання правової допомоги, платіжна інструкція про справляння адвокату Крюковій М.В. 8 000 гривень.

Згідно із ст.ст. 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

Рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "EastAlliance Limited про ти України" (заява №19336/04, п. 269) вказує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено таке.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

У разі недотримання останніх вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1.) їх дійсність; 2.) необхідність; 3.) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Так, відповідач не клопотала про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат.

Між тим, апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені товариством на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи відповідні докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір є необґрунтованим, не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат і є непропорційними до складності справи для адвокатів і виконаних ними робіт, а також позовним вимогам.

Представництво адвокатами здійснювалось в типовій справі незначної складності, де позивачем був їхній довіритель, а спір виник із стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з одного боржника із досить великої кількості в інших судових справах, з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких заявлено тотожні вимоги.

Отже, заявлена до стягнення сума грошових витрат є очевидно завищеною і підлягає зменшенню, позаяк виконані адвокатами роботи не потребували багато часу та були не складними.

Тому апеляційний суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача, який підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 3000 гривень, що складаються із 2000 гривень за послуги адвоката в суді попередньої інстанції, а 1000 гривень - за відзив на апеляційну скаргу.

Беручи до уваги, що з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1 539,40 гривень судового збору, а з відповідача потрібно стягнути на користь позивача 3 000 гривень витрат на правничу допомогу, то суд, користуючись передбаченим ч.10 ст.141 ЦПК України правом, зобов`язує ОСОБА_1 як сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні.

При цьому підставою для виходу за межі заявлених в заяві про ухвалення додаткового рішення вимог є те, що відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд може ухвалити додаткове рішення у випадку невирішення питання про судові витрати й з власної ініціативи.

Спонуканням до прийняття додаткової постанови та здійснення розподілу судових витрат таким чином стали як й подана представником товариства заява, так і власна ініціатива суду.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 368, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Задовольнити частково заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" - адвоката Столітнього Михайла Миколайовича про ухвалення додаткового рішення.

Здійснити перерозподіл судових витрат в справі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" 1 460 (одна тисяча чотириста шістдесят) гривень 60 копійок судових витрат.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтранс Україна; ; адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2).

Відповідач: ОСОБА_1 ;, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

С.С. Шимків