ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Суми

Справа №587/1311/23

Номер провадження 22-ц/816/925/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідач, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 січня 2024 року у складі судді Гончаренко Л.М., ухвалене у м.Суми, повний текст якого складено 16 січня 2024 року,

в с т а н о в и в:

29.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на автотранспортний засіб, що був придбаний під час перебування у шлюбі.

15.06.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив відмовити в задоволенні первісного позову, зменшити розмір витрат на оплату правової допомоги, в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на його користь вартість 1/2 частини автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 49000,00 грн, припинивши його право власності на транспортний засіб.

Свої вимоги мотивував тим, що спірний автомобіль придбаний за спільні кошти подружжя. Покупку автомобіля для сім`ї вони планували ще з 2014-2015 року, для цього відкладали частину зароблених ними коштів. З 2014 року він працював у ТОВ АФ «Вперед» та мав дохід, до цього їздив на заробітки, частина зароблених там грошей теж була відкладена. З огляду на те, що після розірвання шлюбу автомобіль залишився у ОСОБА_1 вважав за доцільне отримати грошову компенсацію у вигляді 1/2 частини його вартості, що складає 49000,00 грн( 98000/2).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 12 січня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 у первісному позові визнала вартість автомобіля 98000 грн, при вирішенні цього спору суд першої інстанції мав виходити саме з такої вартості автомобіля. Вказує, що суд не повідомив його про необхідність проведення експертизи для визначення вартості автомобіля та не роз`яснив йому наслідків не вчинення зазначених дій.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на автотранспортний засіб, що був придбаний під час перебування у шлюбі не оскаржується, а тому, відповідно до положень ч.1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився та просив справу розглядати без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Мірошниченка А.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 22 серпня 2008 року по 16 січня 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сумського районного суду Сумської області було розірвано ( а.с.9).

За період шлюбу подружжя придбало автотранспортний засіб марки Daewoo модель Lanos, ДНЗ НОМЕР_1 , дата реєстрації автотранспортного засобу 04.08.2018 року.

Право власності на автотранспортний засіб марки Daewoo модель Lanos, ДНЗ НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 ; SUPTF69YD5W242876 був зареєстрований за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а.с.12).

20 травня 2023 року ОСОБА_3 зареєструвала новий шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_1 ( а.с.10).

На підтвердження своїх доходів на період придбання автомобіля ОСОБА_1 надала довідку про доходи за 2018 рік, відповідно до якої загальна сума доходів за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 становив 50565, 34 грн.( а.с.13)

ОСОБА_1 стверджує, що автомобіль Daewoo модель Lanos був придбаний за 98000 грн за кошти її матері ОСОБА_4 , яка передала ці кошти їй в дар.

На підтвердження факту існування вказаної суми коштів у матері позивачки за первісним позовом нею була надана довідка видана ТОВ АФ «Вперед», згідно якої ОСОБА_4 передала земельну ділянку в емфітевзис ТОВ АФ «Вперед», дата реєстрації в Державному реєстрі 04.09.2018 номер запису 27802468, та згідно договору отримала дохід у касі підприємства: 28.07.2018 видатковий касовий ордер №2271-сума 625 грн, 30.07.2018 видатковий касовий ордер №2278- сума 50000 грн., 31.07.2018 видатковий касовий ордер №2286- 50000 грн ( а.с.14,15).

На підтвердження своїх доходів на період придбання автомобіля ОСОБА_2 надав довідку про доходи за місцем роботи в ТОВ АФ «Вперед» на займаній посаді робітника з комплексного обслуговування с/г виробництва за період 2017 -2021 рік, відповідно до якої загальна сума доходів за 2017 рік становила 33910,45 грн, за 2018 рік- 76496,16 грн ( а.с.42).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль набутий подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Проте, ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження дійсної вартості транспортного засобу на час вирішення спору, тому не може бути задоволено його позов про стягнення з ОСОБА_1 на його користь вартість ? частини автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 49000,00 грн, припинивши його право власності на транспортний засіб.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що суд не повідомив його про необхідність проведення експертизи для визначення вартості автомобіля та не роз`яснив йому наслідків не вчинення зазначених дій є безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Встановивши, що ОСОБА_1 оспорює зазначену ОСОБА_2 вартість спірного автомобіля, позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження дійсної вартості транспортного засобу на час вирішення спору, жодна сторона не заявляла клопотання про призначення експертизи, з метою визначення вартості спірного автомобіля, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зустрічна позовна заява ОСОБА_2 не може бути задоволена, оскільки не доведена вартість спірного майна, яка підлягає стягненню з відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_2 не звертався з клопотанням про проведення експертизи для встановлення вартості спірного автомобіля, яке заявляє в апеляційному суді.

Виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції у суді першої інстанції.

У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Проте, подаючи до апеляційного суду клопотання про призначення експертизи, ОСОБА_2 не навів об`єктивних підстав неподання його у визначений ст. 83 ЦПК України строк до суду першої інстанції. Розгляд справи судом першої інстанції здійснювався з повідомленням учасників, у апелянта було достатньо часу для подачі клопотання про призначення експертизи, однак ОСОБА_2 своїм правом не скористався, тому колегія суддів відмовляє у призначенні експертизи в суді апеляційної інстанції. Така відмова суду відповідає нормам процесуального закону та не порушує прав учасників справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 у первісному позові визнала вартість автомобіля 98000 грн, тому при вирішенні цього спору суд першої інстанції мав виходити саме з такої вартості автомобіля не можуть бути взяті до уваги, оскільки дана вартість автомобіля зазначена на час його придбання у 2018 році, а не на час розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 січня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов