Справа №456/2218/23 Головуючий у 1 інстанції:Микитин В.Я.
Провадження №22-ц/811/3666/23 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
У Х В А Л А

судового засідання

02 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

за участі в судовому засіданні в залі суду: представниці Органу опіки та піклування Стрийської міської ради - Ковалишин Н.І., в режимі відео конференції представниці позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові при розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участі органу опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області про визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Зазначає, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції між нею та відповідачем існував спір щодо визначення місця проживання їх спільної дитини. У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 підтвердив наявність спору між ним та позивачкою, не заперечував проти визначення місця проживання спільної доньки з позивачкою, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Звертає увагу, що суд вирішив не вважати відзив ОСОБА_3 «таким, що однозначно трактує про визнання позову, а таким, згідно якого вбачається, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог». Вважає, що разі визнання відповідачем позову суд за наявності для такого законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Попри це, суд першої інстанції не надав жодної оцінки факту визнання відповідачем позову, а прийняв рішення по суті про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 2,5 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

За ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як, також, вбачається з відповіді служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 30.05.2023 року, що наявна у матеріалах справи, розглянуто подану заяву щодо визначення місця проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено, що при вивченні доданих до заяви документів, з`ясовано, що батько дитини ОСОБА_3 не ставить питання про визначення місця проживання малолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, а у своїй заяві від 10.05.2023 року надає згоду на проживання його доньки ОСОБА_5 з матір`ю - ОСОБА_1 . Враховуючи вищенаведене та відсутність спору між батьками дитини стосовно її місця проживання, при прийнятті судом рішення щодо визначення місця проживання дитини покладаються на розсуд суду. Враховуючи вказане, служба у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради не надала висновок щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спір між батьками дитини стосовно її місця проживання відсутній.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представниця позивачки зазначила, що спір між сторонами як існував на час розгляду справи судом першої інстанції, так і на час розгляду справи апеляційним судом. Окрім заперечень у формі відзиву на позовну заяву у суді першої інстанції, також, і після рішення суду відповідач вчиняв дії, які свідчать про конфліктність між сторонами щодо питання місця проживання дитини, намагався на власний розсуд вирішити це питання.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач аналогічно підтвердив наявність між сторонами спору стосовно місця проживання дитини, який між ними триває близько півтора року.

Зважаючи на вказане судом поставлено на обговорення питання про отримання від органу опіки і піклування висновку стосовно визначення місця проживання дитини з одним із батьків.

Сторони та представниця органу опіки та піклування стосовно отримання такого висновку не заперечили.

Як вбачається із позовної заяви, відзиву не неї, апеляційної скарги, пояснень представниці позивачки та відповідача в суді апеляційної інстанції, між батьками і надалі триває спір з приводу місця проживання їх спільної дитини. Суперечності між батьками тривають і після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Враховуючи вказані вище обставини та наведені норми закону, органу опіки та піклування Стрийської міської ради слід надати до суду апеляційної інстанції, в межах своєї компетенції визначеної законом, належний висновок щодо вирішення спору, а саме щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з одним із батьків.

Також, згідно ч.2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;

4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За ч.3 ст. 43 ЦПК України, у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 43 ЦПК України, за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Крім цього, згідно ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є:

1) попередження;

2) видалення із залу судового засідання;

3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;

4) привід;

5) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника. Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає. Ухвала Верховного Суду про стягнення штрафу оскарженню не підлягає. Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України. Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Враховуючи вказане слід вважати, що у даній справі, на даний час, обов`язком органу опіки та піклування є подання висновку щодо визначення місця проживання дитини із одним із батьків. Також, вирішення спору без такого належного висновку може призвести до необ`єктивного вирішення спору без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення, скасування ухвалених по суті рішень та повторного розгляду справи, що порушуватиме як права та законні інтереси сторін у справі, так і безпосередньо дитини, якої стосується спір, що є неприпустимим.

Зважаючи на вказане, слід зобов`язати орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області надати висновок щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з одним із батьків до 2.09.2024 року.

Також, слід попередити орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області, що за неподання висновку, винні особи (керівник) несуть відповідальність, встановлену законом за зловживання процесуальними правами та невиконання процесуальних обов`язків. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від виконання своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 84, 368 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Зобов`язати орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області (відділ «Служби у справах дітей» Стрийського міськвиконкому) надати висновок щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з одним із батьків до 2.09.2024 року.

Попередити орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області, що за неподання висновку, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 08 липня 2024 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра