Справа № 346/714/24
Провадження № 2/346/775/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Махно Н.В.

з участю секретаря: Івасів В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про тлумачення заповіту та встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, адвокат Чобанюк М.М., що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 , якій належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначає, що згідно заповіту померлої ОСОБА_5 а/з №8 від 29.01.2003 року, посвідченого виконкомом Мишинської сільської ради за реєстром №63 від 24.10.1997 року, померла все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_1 . Представник вказує, що позивач у січні 2023 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак одержала відмову, оскільки у змісті заповіту вказано про те, що майно померла заповіла ОСОБА_1 . Представник позивача зазначає, що вказана помилка відбулась через те, що на час складання заповіту померла мати позивача ОСОБА_5 не знала про те, що позивач розірвала шлюб та повернула собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ». Також зазначає, що у свідоцтві про народження позивача допущено помилку при написанні імені її матері де вказано « ОСОБА_5 », замість правильного « ОСОБА_5 », про що позивач зверталась у позасудовому порядку для виправлення помилки, однак їй було відмовлено. Просить провести тлумачення заповіту, що був складений від імені ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і посвідчений секретарем виконкому Мишинської сільської Ради народних депутатів Вінтонюк М. Д. та зареєстрований в реєстрі за №63 від 24 жовтня 1997 року, як про вираження волі спадкодавиці заповісти все своє майно своїй дочці, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Також просить встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , являється донькою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник у судове засідання не з`явився. Представник заявника, адвокат Чобанюк М.М., попередньо до суду подав заяву, у якій вказав, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просив заяву задоволити повністю. Також просив розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися повторно, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_5 (а.с.27). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 вбачається, що 28.06.1990 року ОСОБА_12 та ОСОБА_1 розірвали шлюб, про що зроблено актовий запис №127, після розірвання шлюбу прізвище жінки стало « ОСОБА_1 » (а.с.28). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 вбачається, що 23.10.1987 року ОСОБА_10 та ОСОБА_5 розірвали шлюб, про що зроблено актовий запис №139, після розірвання шлюбу прізвище жінки стало « ОСОБА_5 » (а.с.30). Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис №8 (а.с.15). Згідно копії заповіту від 24.10.1997 року, посвідченого виконкомом Мишинської сільської Ради народних депутатів, зареєстрованого в реєстрі за №63, вбачається, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.17). Згідно копії довідки №16 від 23.01.2024 року, виданої Нижньовербізькою сільською радою, вбачається, що померла ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала і була зареєстрована в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , з 1960 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29). Згідно копії довідки про право на спадщину за заповітом №15 від 23.01.2024 року виданої Нижньовербізькою сільською радою, вбачається, що померлій ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належали: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та неприватизовані земельні ділянки площами: 0.07га, 0.57га та земельні ділянки (а.с.16). Станом на 01.07.1990 року в спадковому будинку за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали: голова сім`ї ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_14 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ; дочка ОСОБА_15 , 1955 р.н., онуки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та ОСОБА_18 . На момент смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказаною адресою разом з нею були зареєстровані: син ОСОБА_14 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_15 , 1955 р.н., онук ОСОБА_16 ,, 1979 р.н., та онука ОСОБА_17 , 1993 р.н. Заповіт від імені померлої ОСОБА_5 посвідчувався виконкомом Мишинської сільської ради, не змінювався і не скасовувався (а.с.16). Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено актовий запис №515 (а.с.51).

Позивач з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Харук О.М. однак через існуючі розбіжності у заповіті померлої щодо прізвища позивача не змогла оформити свої спадкові права. Позивач ОСОБА_1 зверталася також до Коломийського відділу державно реєстрації актів цивільного стану у Коломийськомц районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) із заявою про виправлення ім`я померлої з ОСОБА_5 на Парасковія в актовому записі, однак одержала відмову (а.с.31-33)

Свідок ОСОБА_19 та свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні повідомили, що підтверджують те, що позивач ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Відповідно до ч. 2 ст. 1256 ЦК України, у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

При вирішенні питання про тлумачення заповіту суд враховує його буквальний зміст відповідно до якого померла ОСОБА_5 зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_1 . Оскільки ОСОБА_5 в заповіті зробила розпорядження своїй дочці, суд дійшов висновку, що волевиявлення заповідача було спрямоване на передачу у спадок всього свого майна ОСОБА_1 , яка змінила своє прізвище внаслідок розірвання шлюбу, на момент укладення померлою ОСОБА_5 заповіту. Також судом встановлено про те, що у свідоцтві про народження позивача було допущено помилку, де замість правильного імені матері « ОСОБА_5 » вказано « ОСОБА_5 », що має для позивача юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на спадкування.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги є належно обгрунтованими, підтверджені зібраними доказами по справі та підлягають задоволенню, тому позов слід задовольнити, та слід розтлумачити зміст заповіту, вчиненого заповідачем ОСОБА_5 , що мешкала в с. Мишин, Коломийського району, Івано-Франківської області, посвідченого секретарем виконкому Мишинської сільської Ради народних депутатів, зареєстрованого в реєстрі за №63, як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно з яким ОСОБА_5 заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_1 , та слід встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є дочкою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 213, 328, 1216, 1218, 1223, 1233, 1236, 1256 ЦК України, ст.247 ч.2, ст. 263, 264, 265, 268, 354, 315-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити. Розтлумачити зміст заповіту, вчиненого заповідачем ОСОБА_5 , що мешкала в с. Мишин, Коломийського району, Івано-Франківської області, посвідченого секретарем виконкому Мишинської сільської Ради народних депутатів, зареєстрованого в реєстрі за №63, як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно з яким ОСОБА_5 заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_1 .

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є дочкою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду може бути подана протягом 30 днів, з дня проголошення рішення.

Повне судове рішення складено 05.07.2024 року.

Суддя: Махно Н. В.