Справа № 144/1225/21
Провадження № 22-з/801/106/24
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Береговий О. Ю.
УХВАЛА

09 вересня 2024 рокуСправа № 144/1225/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О. В., Медвецького С. К.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мамедова Андрія Вагіфовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про усунення перешкод у користуванні спільним проїздом та прибережно-захисною смугою, шляхом визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права на земельну ділянку та демонтажу огорожі, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мамедова Андрія Вагіфовича на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 06 червня 2024 року,

встановив:

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 06 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним та скасовано Рішення 42 сесії 6 скликання Теплицької селищної ради за №636 від 06 жовтня 2015 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам на території Теплицької селищної ради для надання у приватну власність та надано відповідачу ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,1500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :04:003:0815, та 0,4081 га - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:003:0816, по АДРЕСА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельні ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :04:003:0815, та 0,4081 га, кадастровий номер :04:003:0816, по АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні проїздом по АДРЕСА_1 , що належить до комунальної власності шляхом демонтажу встановленої огорожі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1362,00 грн судового збору. Стягнуто з Теплицької селищної ради на користь ОСОБА_2 1362,00 грн судового збору.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 серпня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мамедова А. В. задоволено частково. Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 06 червня 2024 року в частині скасування Рішення 42 сесії 6 скликання Теплицької селищної ради за №636 від 06 жовтня 2015 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам на території Теплицької селищної ради для надання у приватну власність та надано відповідачу ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,1500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :04:003:0815 та державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку, а також зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні проїздом по АДРЕСА_1 , що належить до комунальної власності шляхом демонтажу встановленої огорожі скасовано та ухвалене нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Стягнуто з Теплицької селищної ради на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 454,00 грн.

У решті рішення залишене без змін.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2270,00 грн.

05 вересня 2024 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Мамедова А. В. про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу. Дана заява обґрунтована тим, що у апеляційній скарзі відповідач заявив про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляційного суду у даній справі. Так відповідачем на користь адвоката за послугу складення та подання апеляційної скарги та здійснення представництва інтересів під час розгляду справи судом було сплачено двома платежами кошти в сумі 27240,00 грн, які він і просить стягнути з позивача. Окрім того, адвокат зазначає, що він 23 серпня 2024 року у зв`язку з підвищеною загрозою повітряних атак у період Дня незалежності України та 1 вересня (День знань) був залучений до бойових чергувань малих вогневих груп, а закінчення чергування відбулось 02 вересня 2024 року о 08:00 год. Відтак адвокат з об`єктивних причин був позбавлений можливості подати заяву про відшкодування судових витрат у встановлені процесуальні строки. При цьому з ухвали апеляційного суду від 04 вересня 2024 року адвокату стало відомо, що до його попередньої заяви не було долучено доказів щодо залучення його до бойових чергувань. На думку адвоката неприєнання даного документа сталося з технічних причин. За таких обставин, адвокат просить поновити строк для подання заяви про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з апеляційним розглядом справи.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Враховуючи характер вирішуваного питання і сукупність наявних у матеріалах справі доказів, апеляційний суд не вбачає необхідності виклику сторін у судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Указані висновки узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

З огляду на зміст ч. 8 ст. 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Мамедов А. В. у апеляційній скарзі попередньо вказував, що докази понесення відповідачем судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляційним судом.

Постанова Вінницького апеляційного суду ухвалена 22 серпня 2024 року. Таким чином, з урахуванням ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу мали бути подані до суду до 27 серпня 2024 року включно.

Однак заява про ухвалення додаткового рішення представником відповідача подана повторно 05 вересня 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та відповідних доказів щодо розміру понесених витрат, адвокат Мамедов А. В. вказує про залучення його до бойових чергувань малих вогневих груп з 23 серпня до 02 вересня 2024 року, а також імовірність технічного збою при долученні відповідних доказів до його попередньої заяви. На підтвердження наведених обставин адвокатом подана довідка добровільного формування №3 Житомирської міської територіальної громади «Житомир» від 11 квітня 2024 року №149/24.

Відповідно до ч. 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 1-3 ст. ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ЦПК України).

Аналіз ст. 126, ч. 8 ст. 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів понесення витрат на правничу допомогу протягом визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденного строку, заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.

Суд вважає, що вказані представником відповідача причини для поновлення процесуального строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, не можна визнати поважними. Надана адвокатом довідка містить узагальнену інформацію щодо залучення Мамедова А. В. до бойових чергувань та датована 11 квітня 2024 року, тоді як питання дотримання процесуальних строків стосується серпня та вересня 2024 року. Тобто адвокатом не надано доказів на підтвердження дійсних обставин залучення для виконання завдань у період з 23 серпня до 02 вересня 2024 року.

Належить також окремо звернути увагу, що доданий до заяви акт виконаних робіт складений і підписаний ОСОБА_1 та адвокатом Мамедовим А. В. 22 серпня 2024 року, що не позбавляло можливості своєчасно звернутися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та надати відповідні докази для вирішення питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

За таких обставин, у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Мамедова А. В. про поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу витрат на правничу допомогу слід відмовити; заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу - залишити без розгляду.

Керуючись статтями 126, 133, 141, 270 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мамедова Андрія Вагіфовича про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мамедова Андрія Вагіфовича про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О. Ю. Береговий

Судді О. В. Ковальчук

С. К. Медвецький