Справа № 204/427/24
Провадження № 2/204/1516/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
29 липня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
за участю секретаря Кислиці Є.Ю.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі заяву представника позивача адвоката Зубрева Віталія Олеговича про стягнення витрат на правничу допомогу, поданої в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено та вирішено визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №46591, вчинений 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованості у розмірі 16 522,00 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.; скасовано заходи забезпечення позову в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, вчиненого 16 грудня 2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №46591, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» заборгованості в розмірі 16 522 гривень 00 копійок, накладені ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2024 року (а.с.68-70).

19 червня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду від представника позивача адвоката Зубрева Віталія Олеговича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі у якій останній просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. у зв`язку із розглядом даної справи.

20 червня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ухвалою суду від 20 червня 2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивача адвоката Зубрева Віталія Олеговича про стягнення витрат на правничу допомогу, поданої в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; розгляд справи вирішено проводити без повідомлення (виклику) сторін.

Ознайомившись з матеріалами справи, поданою заявою про ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення судових витрат на правову допомогу, доданими до неї доказами, з урахуванням поданих заперечень представником відповідача, суд вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст.ст. 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача під час розгляду цивільної справи представляв адвокат Зубрев Віталій Олегович, який діяв на підставі договору №0501/24-УЗ про надання професійної правничої допомоги від 05 січня 2024 року, укладеним між Адвокатським бюро «Костянтина Потапова «ЛЕГІС ЮНІОН» та ОСОБА_1 (а.с.84-85), та ордеру на надання правничої (правової допомоги) адвокатом Зубревим Віталієм Олеговичем позивачу ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 виданим 15 січня 2024 року Адвокатським бюро «Костянтина Потапова «ЛЕГІС ЮНІОН» (а.с.21).

Згідно п.1.1 договору, Виконавець зобов`язується надати клієнту професійну правничу допомогу із захисту, представництва Клієнта, надати Клієнту інші види правничої допомоги, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та витрати, необхідні для виконання даного Договору.

Пунктами 5.1,5.2 договору передбачено, що за результатами надання правничої допомоги згідно даного Договору Виконавець складає Акт здачі-прийняття професійної правничої допомоги, у кому зазначається надана правнича допомога, витрачений Виконавцем на надання правничої допомоги час та сума оплати. В ході надання правничої допомоги акт може складатись неодноразово окремими письмовими документами.

Так, з Акту здачі-прийняття професійної правничої допомоги за Договором №0501/24-УЗ про надання професійної правничої допомоги від 05.01.2024 року складеного та погодженого 18 червня 2024 року АБ «Костянтина Потапова «Легіс Юніон» та ОСОБА_1 вбачається, що виконавець на виконання умов договору надав Клієнту наступні послуги правничої допомоги:

1.складено позовну заяву, витрачений час - 2 години, вартість роботи становить 4 000 грн. (із розрахунку 2 000 грн. за 1 годину);

2.складено заяву про вжиття заходів забезпечення позову, витрачений час 1 годину, вартість роботи становить 2 000 грн.;

3. складено заяву про витребування доказів у зв`язку із поданням позову, витрачений час 1 година, вартість роботи становить 2 000 грн.;

4.складено заяву про подання доказів розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, витрачений час 1 година, вартість роботи становить 2 000 грн.

Таким Актом Сторони визначили остаточний розмір гонорару за надання зазначеної у пунктах 1-4 Акту правничої допомоги у розмірі 10 000 грн., який підлягає сплаті Клієнтом в повному обсязі (а.с.82).

Так, суд враховує наступне, що згідно ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі №922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Суд зазначає, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, суд вважає, що сума яка заявлена до стягнення на оплату витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 000 грн. є неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих послуг адвокатом, а тому на користь позивача має бути стягнуто 2 500 грн. понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу, що є співмірним з обсягом наданих послуг і виконаних робіт.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, судом ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову в рамках даної справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн., що підтверджується квитанцією від 15.01.2024 року (а.с.21а).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Ухвалою суду від 18 січня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Зубрева Віталія Олеговича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено частково; вирішено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, вчиненого 16 грудня 2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №46591, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» заборгованості в розмірі 16 522 гривень 00 копійок.; в іншій частині заяви відмовлено (а.с.43-44).

У зв`язку із зазначеним, сплачений позивачем судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 605.60 грн. також підлягає стягненню з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро».

Керуючись ст.ст. 133,137, 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача адвоката Зубрева Віталія Олеговича про стягнення витрат на правничу допомогу, поданої в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правовою допомогою у сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Суддя Н.В. Токар