Справа № 209/639/24
Провадження № 2/209/658/24
"05" серпня 2024 р. м. Кам`янське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Лобарчук О.О.,
за участі секретаря Золотих Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Короткий зміст позовних вимог
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття особи з реєстраційного обліку.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.09.1990 року виконавчим комітетом Дніпропетровської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області було прийнято рішення про видачу ордера на розподіл житлової площі. Так, її батькові ОСОБА_3 , 1953 р.н разом із сім`єю було виділено квартиру за адресою Інтернаціоналістів 11-г кв.І18 (нині - Воїнів-афганців, 11г). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, про що Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області складно відповідний актовий запис № 23. Вона являється наймачем квартири за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 25.01.2021 року № 1-3210118 укладеним між Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та ОСОБА_1 . Разом з нею в зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є її рідним братом. З 2018 року, її брат, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`являється за місцем реєстрації, особисті речі за місцем реєстрації - відсутні. За комунальні послуги не сплачує. Договір найму жилого приміщення в квартирі що належить громадянинові та керуючою компанією не укладався. Всі обов`язки стосовно житлового приміщення, а саме: оплату за житлово-комунальні, послуги, збереження та підтримання квартири у належному стані, здійснення поточних ремонтних робіт здійснюються наймачем та сім`єю Позивача. На її утриманні знаходиться неповнолітня дитина. Вона не заважає Відповідачу користуватися житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач веде аморальний спосіб життя, судом визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України (справи № 209/1257/15-к провадження 1-кп/209/191/15, 207/4738/14-к провадження 1-кп/207/14/17). Через те, що Відповідач зареєстрований в зазначеній квартирі, утворились великі борги за комунальні послуги, вона не має змоги зайнятись питанням приватизації батьківської квартири, що перешкоджає їй користуватись та вільно володіти квартирою.
Процесуальні дії у справі.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 березня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.42).
05 серпня 2024 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, письмово просила розглядати цивільну справу за її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав.
Представник третьої особи - Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янсьої міської ради в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи без представника Відділу та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.
Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.4-5)
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . (а.с.8)
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с.11)
Згідно копії особового рахунку № НОМЕР_5 , на підставі рішення виконкому від 30.10.1990 року, був виданий ордер №1427 на заняття житлового приміщення - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де основним квартиронаймачем є ОСОБА_3 , 1953 р.н. (а.с.20).
Згідно довідки №001272906, виданої ТОВ «Абонент ХХІ» 09.02.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12)
Згідно акту про не проживання № 25 виданого КП КМР «Добробут» від 17.01.2024 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 2018 року та по теперішній час, про що підтверджують сусіди. (а.с.10)
25.01.2021 року між КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що знахождиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.14-16)
Згідно доданих квитанції про оплату комунальних послуг за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ., вбачається, що витрати по сплаті комунальних послуг несла саме позивач ОСОБА_1 .
Згідно доданих квитанції на покупку ремонтних матеріалів, вбачається, що витрати по утриманню житла за адресою: АДРЕСА_1 . несла саме позивач ОСОБА_1 .
Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Згідно зі статтею 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
У статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Відповідно до ст.64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.
Згідно зі ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Частиною 1 статті 106 ЖК УРСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.
Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 (з подальшими змінами) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.07.2012 №6-60цс-12 у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР). При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.
Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартиру може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом ст. 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.
Згідно зі ст. 107 ЖК УРСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Окрім вище зазначеного, суд звертає увагу, що згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені повністю.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 280, 281 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду

Повний текст рішення складений 05 серпня 2024 року.

Суддя Лобарчук О.О.