печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Підпалий В.В. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Адвоката Левшунов Д.С. діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до ПФУ про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, у якому просить суд:

1) визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення ОСОБА_1 від 12.04.2023 року № 135-к;

2) поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника фінансово-економічного відділу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області;

3) стягнути з Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 19.04.2023 року по дату винесення рішення із розрахунку середньоденної заробітної плати, яка становить 2 779,57 грн.;

4) стягнути з Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 80 000,00 грн.;

5) допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу за 1 місяць;

6) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, з огляду на наступне.

Вимоги до позовної заяви щодо обов`язкової наявності відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету до ЦПК України внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 року, який набрав чинності 21.07.2023 року та введений в дію 18.10.2023 року.

Разом з тим, як вбачається із змісту позовної заяви, позивач не зазначає відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

З урахуванням наведеного позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, а саме для зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи (п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Зі змісту позовної заяви та її вимог вбачається, що позивачем, зокрема, заявлено вимоги про стягнення 80 000,00 грн. моральної шкоди.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно положень ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Порядок та підстави відшкодування моральної шкоди визначено ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені ст. 1167 ЦК України. Зокрема, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Виходячи з цих обставин, суми заявленої позивачем моральної шкоди в позові не обґрунтовано та жодними доказами не підтверджено: якими міркуваннями керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди; - чи можна вважати розумними вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в таких сумах, виходячи з вимог ст. 23 ЦК України; якими доказами підтверджується завдання позивачу моральної шкоди саме в таких розмірах (п.п. 3, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Представник позивача в позовній заяві посилаючись на розрахунковий лист від 18.04.2023 року № 09/1804, розрахункові листи за лютий та березень 2023 року, довідки за формою ОК-7 вказує, що середньоденний заробіток позивача становила 2 779,57 грн.

Разом з тим, стороною позивача в позові не наведено та суду не надано обґрунтованого розрахунку розміру вказаного в позові середньоденного заробітку позивача.

За викладених обставин позивачу для усунення недоліків необхідно надати суду обґрунтований розрахунку розміру вказаного в позові середньоденного заробітку ОСОБА_1 , а також надати суду оригінал довідки виданої ОСОБА_1 у відповідності до ст. 49 КЗпП України.

Представник позивача в позовній заяві наголошує на тому, що ні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, ні Пенсійний фонд України, як правонаступник Фонду, не запропонували позивачу жодної вакантної посади, з огляду на що сторона позивача вважає означене однією з підстав для скасування оспорюваного наказу.

Разом з тим, як вбачається зі змісту попередження № 07/206 від 24.01.2023 року, отриманого 24.01.2023 року під особистий підпис ОСОБА_1 . Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області повідомило позивача про пропозицію Пенсійного фонду України про працевлаштування на вакантні посади зазначене у листі № 1000-08-8/9708 від 19.01.2023 року (а.с. 49).

Між тим, з необґрунтованих підстав сторона позивача не надала суду копію листа Пенсійного фонду України № 1000-08-8/9708 від 19.01.2023 року.

За викладених обставин позивачу для усунення недоліків необхідно надати суду належним чином завірену копію листа Пенсійного фонду України № 1000-08-8/9708 від 19.01.2023 року (п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

В порядку усунення недоліків стороні позивача також необхідно надати відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися (п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

В порядку усунення недоліків стороні позивача необхідно також надати відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

В порядку усунення недоліків стороні позивача необхідно також зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою та обґрунтування обставин, що унеможливлюють отримання доказів у спосіб інакший ніж за процесуальним рішенням суду, а також зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України);

Сторона позивача у позовній заяві також просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Разом з тим, розміру понесених судових витрат, які сторона просить суд стягнути на свою користь в позові не зазначено та розрахунку таких сум суду не надано.

Таким чином для усунення недоліків стороні позивача необхідно надати суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та відобразити заявлені грошові суми в прохальній частині позовної заяви (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

У позовній заяві адвокат Левшунов Д.С. зазначає, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, законом звільнено від сплати судового збору позивачів з такими вимогами: 1) про стягнення заробітної плати; 2) поновлення на роботі.

Із позовних вимог вбачається, що позивач, зокрема, звернувся з вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди у розмірі 80 000,00 грн.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

З огляду на викладені обставини, позивач не звільняється від сплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу так само як і не звільняється за сплату судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються в таких розмірах: за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди за своєю природою є вимогами майнового характеру.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 має сплатити судовий збір за дві самостійні вимоги майнового характеру.

Враховуючи законодавчо встановлені ставки судового збору, розмір судового збору за заявлені вимоги майнового характеру становить - становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше ніж 1 211,20 грн. та не більше ніж 15 140,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

На підставі викладеного, та керуючись ч.1 ст.185, ст. ст. 260, 261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали, про що його повідомити.

У разі невиконання вказаних недоліків, дана заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Підпалий