Номер провадження: 22-ц/813/2060/24
Справа № 495/3529/20
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024 року м. Одеса

Головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Коновалової В.В., Кострицького В.В.

за участю

секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одесі справу

за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича

на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2023 року, постановлену судом у складі судді Прийомової О.Ю. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за поданням приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2023 року приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Носенко Сергій Борисович звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з поданням про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

В обґрунтування свого подання приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області зазначає, що на виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області знаходиться виконавче провадження ВП № 68387740 щодо боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за № 495/3529/20 виданого 23.03.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 944 598,89 гривень.

26.01.2022 року на виконання приватному виконавцю Долинському М.М. стягувачем ОСОБА_2 подано заяву про примусове виконання виконавчого листа Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за № 495/3529/20 виданого 23.03.2021 року та накладення арешту на грошові кошти, рухоме майно та нерухоме майно боржника.

26.01.2022 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 68387740.

Станом на час подачі подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржник вчиняє дії що ускладнюють виконання рішення, не подав виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, перераховано кошти, основну винагороду та витрати на депозитний рахунок приватного виконавця. Боржник маючи можливість частково виконати вимоги виконавчих документів, уникає покладених на нього зобов`язань, що змусило вжити заходи примусового виконання рішення, як звернення стягнення на майно. Все вищевикладене свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2023 року у задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Носенко Сергія Борисовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2023 року, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити подання приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 , за межі України - до виконання зобов?язань Виконавчого листа Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, за № 495/3529/20, виданого 23.03.2021 р.;, встановити тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 , за межі України - до виконання зобов?язань Виконавчого листа Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, за № 495/3529/20, виданого 23.03.2021 р.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що боржника належним чином повідомлено про відкриття і здійснення виконавчого провадження щодо нього, приватними виконавцями здійснювались комплекс заходів щодо виявлення та розшуку грошових коштів і майна боржника, в тому числі вихід приватного виконавця за адресою місця реєстрації боржника та виклик боржника до приватного виконавця, втім, боржник ухиляється від виконання судового рішення: боржником не вжито жодних заходів щодо виконання вимог виконавчого документу та не надано жодних пояснень стосовно не виконання вимог виконавчого документа, боржник не виходив та не виходить на зв?язок з приватними виконавцями, протягом 5-ти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження боржником не подано декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, не перераховано кошти, основну винагороду та витрати на депозитний рахунок приватного виконавця. Стверджує, що боржник уникає покладених на нього зобов?язань щодо виконання судового рішення згідно Виконавчого листа Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, за № 495/3529/20 виданого 23.03.2021 р. та ускладнює виконання судового рішення. Отже, факт навмисного ухилення боржника від виконання зобов?язань, покладених на нього вже відбувся, об?єктивно наявний та підтверджений відповідними матеріалами справи, поданими приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Носенком Сергієм Борисовичем разом з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . Посилається, що з метою забезпечення реального виконання судового рішення наявні усі підстави для задоволення подання приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . Згідно відповіді Державної прикордонної служби боржник регулярно перетинає кордон з вересня 2022 року по теперішній час. Вважає, що такий захід як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України буде спонукати боржника виконати судове рішення згідно Виконавчого листа Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, за № 495/3529/20 виданого 23.03.2021 p.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу стягувач та боржник не скористалися.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час ті місце судового розгляду справи у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд задовольнити апеляційну скаргу, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Грошева К.О. в судовому засіданні просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи приватного виконавця та представника стягувача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи не вбачається, що на момент звернення державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, існував наявний об`єктивний факт навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду. Сама по собі наявність невиконання зобов`язань не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів вважає, що судове рішення таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області знаходиться виконавче провадження ВП № 68387740 щодо боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за Виконавчим листом Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за № 495/3529/20 виданого 23.03.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 944 598,89 гривень.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

26.01.2022 року приватним виконавцем у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку.

Боржником виконавчий документ не виконується. Приватним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішень, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: до реєструючих установ направлено запити щодо виявлення майна зареєстрованого за боржником.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна, за боржником майна не значиться.

Згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби, що відповідно до бази даних уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи реєстру майна за боржником не значиться.

Згідно відповіді Державного агентства рибного господарства України, у Державному судновому реєстрі України та Судовій книзі України за боржником риболовних суден не зареєстровано.

Згідно відповіді МВС за боржником зареєстровано SSANG YONG Модель ТЗ: TYON, який було оголошено у розшук постановою від 02.02.2022 року за № 68387740, транспортний засіб не було виявлено.

В подальшому виконавче провадження № 68387740, у зв`язку з зупиненням діяльності приватного виконавця Долинського М.М., було передано на виконання приватному виконавцю Носенку С.Б.

Зі слів стягувача боржник здійснює підприємницьку діяльність з ТДВ «СЬОМИЙ КІЛОМЕТР», у зв`язку з чим, приватним виконавцем було направлено запит до ТДВ «СЬОМИЙ КІЛОМЕТ» щодо надання інформації про те, чи укладалися договори оренди комерційних приміщень із ТДВ «СЬОМИЙ КІЛОМЕТР». Згідно відповіді на вищезазначений запит Боржник не перебуває в договірних відносинах із вищезазначеною юридичною особою.

В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем було здійснено вихід за адресою місця реєстрації боржника, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . За результатом виходу було встановлено, що двері ніхто не відчинив зі слів сусідів місцезнаходження боржника не відомо, в дверях було залишено виклик до приватного виконавця на 29.05.2023 року о 12:30.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби боржник регулярно перетинає кордон з вересня 2022 року по теперішній час.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 року за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц.

Відповідно до частини 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» держаний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо навмисного ухилення боржниці від виконання рішення суду до уваги не приймаються, оскільки заявником не було надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржницею своїх обов`язків по сплаті боргу та її наміру ухилятися від виконання покладених на неї зобов`язань, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника.

Щодо перетину боржницею кордону з вересня 2022 року по теперішній час, то вказаний факт не свідчить про навмисне ухилення боржниці від виконання рішення суду.

Крім того, виходом за місцем проживання боржниці, приватним виконавцем було встановлено лише ту обставину, що двері ніхто не відчинив, що також не вказує на ухилення від виконання рішення суду.

Саме державний (приватний) виконавець зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що боржниця вчиняла дії, які унеможливлювали чи ускладнювали виконання рішення суду, та наявності у неї можливості виконати це рішення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови 05 липня 2024 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький