ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року

м. Харків

справа № 635/6998/23

провадження № 22-ц/818/2292/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Маміної О.В., Пилипчук Н.П,

учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 березня 2024 року у складі судді Савченка Д.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11.10.2013 розірвано шлюб між сторонами. Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11 жовтня 2013 року рішенням Харківського районного суду Харківської області по справі №635/7283/13-ц було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_3 та сина, ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2013 року і до повноліття дочки та сина. 09 червня 2023 року винесено рішення по справі № 953/1254/23 про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 20.02.2023 і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення двадцяти трьох років. Однак, судом не взято до уваги обставин, які зазначені вимогами ст. 182 Сімейного кодексу України, що передбачають зменшення розміру аліментів. ОСОБА_1 на даний час працює у Державній установі «Олексіївська виправна колонія №25» та розмір його доходу становить 9855,00 грн, що є недостатнім для того, щоб сплачувати аліменти в сумі 3966,64 грн. Позивач просив зменшити розмір аліментів на обох дітей до 2500 грн, що є більшим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто сина ОСОБА_4 та 50 відсотків прожиткового мінімуму для дочки ОСОБА_3 .

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 березня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 09.06.2023 по справі №953/1254/23 до 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Рішення мотивовано тим, що позивач є працездатного віку, не надав суду доказів, які б свідчили про неможливість надання допомоги повнолітній доньці, також не надав доказів скрутного матеріального становища. Проте, враховуючи розмір доходів позивача ( 11697,06 грн на місяць) та необхідності сплати аліментів на утримання іншої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частки від частини доходів, суд дійшов висновку, що сплата аліментів на утримання повнолітньої дочки в сумі 3000 грн, призведе до надмірного фінансового навантаження на останнього. У задоволені позову про зменшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання сина відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом невірно застосовані норми ст.192 СК України, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено підстав для зміни розміру раніше призначених аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Як встановлено судом Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 17 липня 2004 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції, запис № 892, який розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2013 р.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчать свідоцтва про їх народження.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2013 року і до повноліття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В подальшому, у зв`язку з досягненням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, рішенням Київського районного суду м.Харкова від 09 червня 2023 року cтягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 3000, 00 грн щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2023 і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення двадцяти трьох років.

Відповідно до довідки №1463 вих.№22/4/9-4840 від 07.08.2023, ОСОБА_1 працює на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25), та отримав заробітну плату:

Лютий 2023 - 10437,00 грн;

Березень 2023 - 19743,41 грн; аліменти 4200,89 грн;

Квітень 2023 -10437,00 грн; аліменти 4200,89 грн;

Травень 2023 - 9855,00 грн; аліменти 3966,64 грн;

Червень 2023 - 9855,00 грн; аліменти 3966,64 грн;

Липень 2023 -9855,00 грн.; аліменти 3966,64 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач сплачує аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 червня 2023 р., у розмірі 3000, 00 грн щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Під час розгляду справи 953/1254/23 не досліджено матеріальне становище позивача.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 09 червня 2023 року позивачем не оскаржувалось.

Відповідно до положень статей 1 - 3, частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування ( стаття 18 Конвенції ). Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У принципі шостому Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Частиною другою статті 51 Конституції України, статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» установлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Положеннями статті 181 СК України визначені способи виконання батьками обов`язку з утримання дитини, які визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні у грошовій і ( або ) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя цієї статті СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі.

Статтею 192 СК України передбачено, що визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками розмір аліментів може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже за змістом цієї норми Закону розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом із тим стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше установленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших передбачених цим Кодексом випадках.

Як роз`яснено у пункті двадцять третьому постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками розмір аліментів суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінився сімейний стан та погіршилося його матеріальне становище чи стан його здоров`я або ж поліпшилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Із аналізу вказаних правових норм убачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов не правильного висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів. Позивачем не доведено належними засобами доказування обставин, які б вказували на неможливість здійснення ним виплати аліментів на повнолітню доньку у раніше визначеному судом розмірі, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища позивача, не буде спрямоване на належне забезпечення дитини.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а наявність зазначених у позовній заяві обставин не є безумовною підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів, апеляційний суд дійшов переконання про відсутність об`єктивних та законних підстав для зменшення розміру аліментів, стягуваних із скаржника на утримання повнолітньої доньки.

За правилами ст. 376 ЦПК України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.1,2,12,13,367,368, 374, 376,381-384,389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 березня 2024 рокув частині зменшення розміру аліментів стягнутих на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Київського районного суду м.Харкова від 09.06.2023 по справі №953/1254/23 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1620,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук