П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Київ

Справа №752/13597/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4600/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Хоменко В.С. 12 жовтня 2023 року у м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Лободу І.В. звернувся до суду з вказаним, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 7974 (сім тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) долари США, що станом на 29 вересня 2022 року за курсом НБУ становить еквівалент 291529 (двісті дев`яносто одну тисячу п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 44 копійки, що становить:

суму боргу в розмірі 7800 (сім тисяч вісімсот) доларів США, що за курсом НБУ станом на 29 вересня 2022 року становить 285168 (двісті вісімдесят п`ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень;

3% річних від простроченої суми боргу за період з 01 січня 2022 року по 29 вересня 2022 року в розмірі 174 (сто сімдесят чотири) долари США, що станом на 29 вересня 2022 року за курсом НБУ становить еквівалент у розмірі 6361 (шість тисяч триста шістдесят одна) гривня 44 копійки.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 06 вересня 2021 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір позики, про що останньою було власноруч написано розписку, за умовами якого він передав в позику грошові кошти в сумі 7800 (сім тисяч вісімсот) доларів США, а позичальник зобов`язалась повернути їх до 31 грудня 2021 року. Проте, на зазначену дату до ОСОБА_1 в порушення взятих на себе зобов`язань не повернула суму боргу.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти згідно розписки від 06 вересня 2021 року в розмірі 7800 (сім тисяч вісімсот) доларів США, що станом на 29 вересня 2022 року за курсом НБУ становить еквівалент 285168 (двісті вісімдесят п`ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень; 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 01 січня 2022 року по 29 вересня 2022 року в розмірі 174 (сто сімдесят чотири) долари США, що станом на 29 вересня 2022 року за курсом НБУ становить еквівалент у розмірі 6361 (шість тисяч триста шістдесят одна) гривня 44 копійки, а всього 7974 (сім тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) долари США, що станом на 29 вересня 2022 року за курсом НБУ становить еквівалент 291529 (двісті дев`яносто одну тисячу п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 44 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2915 (дві тисячі дев`ятсот) гривень 29 копійок.

Рішення суду мотивовано тим, що між сторонами було укладено договір позики, і позивач виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши відповідачу грошові кошти, а відповідач не повернула вказані кошти у строк, передбачений договором, а тому суд, зважаючи на те, що укладення договору позики на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення сторін, в тому числі відповідача, шляхом вчинення свідомих дій, та не суперечить вимогам чинного законодавства, дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 7800 (сім тисяч вісімсот) доларів США.

Суд вважав обґрунтованим посилання позивача про застосування до виниклих правовідносин положень ст. 625 ЦК України, оскільки відповідач порушила грошове зобов`язання, не повернувши позику у передбачений договором строк.

Не погодилась із вищезазначеним судовим рішенням відповідач, її представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи. Вказує на те, що 21 жовтня 2021 року відповідач повернула позивачу всю суму боргу 263356 гривень, про що було складено нотаріально посвідчену заяву позивачем. Також вказує на те, що зі змісту розписки неможливо встановити умови отримання позичальником коштів у борг та відсутнє зобов`язання щодо повернення. Крім того, вказується на неправомірність нарахування відсотків річних, з огляду на положення п.18 прикінцевих та перехідних положень до ЦК України.

Враховуючи викладене просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача - адвокат Лобода І.В. повідомлена про розгляд справи під розписку. В день призначеного судового розгляду 20 червня 2024 року засобами електронної пошти від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність із зазначенням, про те, що підтримує позицію викладену у відзиві, на укладення мирової угоди вони не погоджуються, просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач повідомлена про розгляд справи засобами поштового зв`язку, як про то вона просила в заяві від 15 лютого 2024 року і за даними поштового відділення судове повідомлення вручено 06 травня 2024 року.

В день призначеного судового розгляду 20 червня 2024 року засобами електронної пошти від представника відповідача - адвоката Околкова І.Л. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано зайнятістю представника в іншому судову засіданні.

Враховуючи повторність звернення представника відповідача з клопотання про відкладення з підстав його занятості (перше було заявлено 18 квітня 2024 року і задоволено судом), відсутність даних про причини неявки відповідача, колегія суддів вважала відсутніми підстави для визнання поважними причини неявки сторони відповідача.

Тому керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явились.

В порядку ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 06 вересня 2021 року ОСОБА_1 власноруч написано розписку, за умовами якої вона взяла в борг у ОСОБА_2 кошти у розмірі 7800 (сім тисяч вісімсот) доларів США до 31 грудня 2021 року /а.с.13/.

Оригінал розписки від 06 вересня 2021 року був оглянутий судом першої інстанції в судовому засіданні, та представником позивача - адвокатом Лободою І.В. була долучена до матеріалів ще одна завірена більш якісна копія вказаної розписки /а.с.100/.

Судом першої інстанції, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 08 серпня 2023 року, було відмовлено в поновленні строку відповідачу на подачу відзиву, відзив і подані разом з ним докази, а саме договір від 19 жовтня 2021 року та заява ОСОБА_2 від 21 жовтня 2021 року було залишено без розгляду.

Відповідачем при зверненні з апеляційною скаргою також було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме договору від 19 жовтня 2021 року та заяви ОСОБА_2 від 21 жовтня 2021 року в копіях. Вказане питання було вирішено апеляційним судом на стадії підготовки справи до розгляду в ухвалі від 26 грудня 2023 року /а.с.131-132/.

Однак копії вказаних документів містяться в матеріалах справи і в доводах апеляційної скарги відповідач посилається на них, проте на підставі п.8 ст. 83, ч.ч.1,3 ст.367 ЦПК України вказані докази не приймаються до розгляду і відповідно не досліджуються і не оцінюються апеляційним судом.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з положеннями ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих і перехідних положень до ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Розділ доповнено пунктом 18 згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв'язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24лютого 2022 року, строк дії якого було у подальшому продовжено і діє на час розгляду цієї справи.

З наведених обставин справи вбачається, що між позивачем і відповідачем був укладений договір позики, що підтверджується розпискою від 06 вересня 2023 року.

У розписці відповідачем було визначено, що вона отримала грошові кошти у розмірі 78000 (сім тисяч вісімсот) доларів у борг до 31 грудня 2021 року, вказане свідчить про те, що розписка була написана на підтвердження укладення договору позики та його умов, що посвідчує передання визначеної грошової суми.

В ході розгляду справи відповідачем не заперечувались обставини укладення договору та обставини одержання грошових кошів у розмірі 78000 (сім тисяч вісімсот) доларів на виконання умов цього договору, а отже вказані обставини доказуванню не підлягають.

Разом з тим відповідачем заперечуються обставини наявності невиконаного зобов`язання. В обґрунтування обставин виконання взятих на себе зобов`язань відповідач посилається на те, що 21 жовтня 2021 року відповідач повернула позивачу всю суму боргу 263356 гривень, однак вказані кошти не стосується предмету цього спору, так як їх виконання було проведено за умовами іншого договору.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання за умовами договору від 06 вересня 2021 року у визначеному розмірі, так як позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність невиконаного зобов`язання відповідача перед позивачем.

А отже висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Враховуючи заявлені позовні вимоги, застосування суми еквіваленту у гривні вбачається обгрунтованим.

Нарахування 3 % річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Суд вважає обґрунтованим посилання позивача про застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України, оскільки відповідач порушила грошове зобов`язання, не повернувши позику у передбачений договором строк.

Проте слід погодитись з доводами апеляційної скарги відповідача про те, що положеннями п. 18 Прикінцевих і перехідних положень до ЦК України у період дії в Україні воєнного стану, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, і ці положення стосуються саме правовідносин, що виникають з договору позики.

Строк виконання боргового зобов`язання відповідачем був визначений датою 31 грудня 2021 року, а отже прострочення має місце з 01 січня 2022 року. Але з 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан. А отже період за який може бути проведено нарахування 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦУ України становить з 01 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року, тобто 54 дні і виходячи із суми боргу сума процентів становить 34,62 долари США (7800х3/100х54/365=34,62).

Вказане не було враховане судом першої інстанції, у зв`язку з цим апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру 3% річних з суми 174 (сто сімдесят чотири) долари США, на суму 34,62 долари США, що станом на 29 вересня 2022 року за курсом НБУ становить еквівалент 1265,71 гривень (34,62х36,56=1265,71).

В порядку визначеному ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем була сплачена сума судового збору 2915,29 грн /а.с.5/. Розмір задоволених позовних вимог становить 98 %. А отже сума судових витрат, що підлягає компенсації позивачеві за рахунок відповідача становить 2856,98 грн.

Відповідачем при зверненні з апеляційною скаргою сплачено 4372,93 грн. Розмір задоволених вимог апеляційної скарги становить 2 % . А отже сума судових витрат, що підлягає компенсації відповідачеві за рахунок позивача становить 87,46 гривень.

Про інші судові витрати сторонами у справі до судових дебатів заявлено не було.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023 року - в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3% річних та судових витрат змінити, у зв`язку з чим абзац другий та третій резолютивної частини викласти в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти згідно розписки від 06 вересня 2021 року в розмірі 7800 доларів США, що станом на 29 вересня 2022 року за курсом НБУ становить еквівалент 285168, 00 грн, 3% від річних від простроченої суми боргу за період з 01 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року в сумі 34,62 США, що станом на 29 вересня 2022 року за курсом НБУ становить еквівалент 1265,71 грн, а всього 7834,62 доларів США, що станом на 29 вересня 2022 року за курсом НБУ становить еквівалент 286433, 71 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2856,98 грн.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з апеляційним переглядом справи в розмірі 87, 46 грн.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук