Справа № 464/7744/23
пр.№ 2/464/83/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2024 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Керницької І.В.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_3 14.11.2023 звернулась в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на її користь заборгованість кошти в розмірі 2 000 доларів США. Окрім цього, просить покласти на відповідачку судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.12.2022 вона передала у борг відповідачці ОСОБА_2 кошти у розмірі 2 000 доларів США терміном до 29.03.2023. В результаті передання коштів, укладення усного договору позики між ними та на підтвердження свого обов`язку щодо їх повернення, ОСОБА_2 у її присутності написала власноручну розписку. Разом з тим, в обумовлений ними термін, а саме до 29.03.2023, відповідачка не повернула вказані кошти та продовжує ухилятись від виконання свого зобов`язання. Її неодноразові звернення телефоном до боржниці та особисті зустрічі не дають жодного результату, а поведінка відповідачки стосовно неповернення коштів свідчить про намір невиконання свого обов`язку, чим порушено її права та інтереси. Із покликанням на норми ст. ст. 526, 625, 627, 1046, 1047, 1049 ЦК України, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 29.11.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивачки ОСОБА_3 адвокат Усачук А.В. позов підтримав з підстав, наведених у такому, просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечила щодо задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів від 20.12.2022, на підтвердження якого складена розписка, згідно з якою ОСОБА_2 позичила (отримала у борг) в ОСОБА_3 2 000 доларів США та зобов`язалась повернути такі до 29.03.2023.

Разом з тим, як встановлено в ході розгляду справи та не оспорюється учасниками справи, відповідачка ОСОБА_2 не повернула заборгованість позивачці ОСОБА_3 у строк, визначений зазначеною вище розпискою від 20.12.2023, вимоги щодо повернення заборгованості, скерованої відповідачці 09.10.2023, остання не виконала.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц висловлено правовий висновок про те, що чинне законодавство не містить заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі.

Із врахуванням наведеного, беручи до уваги те, що відповідачка ОСОБА_2 доказів належного виконання умов договору не надала та позовні вимоги визнала, відтак заборгованість у розмірі 2 000 доларів США підлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_3 з відповідачки ОСОБА_2 , як позичальника.

Щодо судового збору, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із копії довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №863059, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має присвоєну ІІ групу інвалідності.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню та приймаючи до уваги, що відповідачка ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, як інвалід ІІ групи загального захворювання, на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету сплачений нею судовий збір в розмірі 1 073 грн 60 коп при зверненні до суду.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 20.12.2022 у розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США.

Повернути ОСОБА_3 з державного бюджету судовий збір, сплачений нею 10.11.2023, відповідно до квитанції ID: 0489-1007-6072-1688 у АТ «ТАСКОМБАНК», в сумі 1 073 грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.01.2024.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК