Справа № 562/158/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2024 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача-адвокат Лук`янчук С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро Груп» про розірвання договору оренди, -

в с т а н о в и в :

У поданій в суд заяві позивач ОСОБА_1 просить розірвати договір оренди землі, укладений 02 лютого 2022 року з ТОВ «Акріс Агро Груп» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0034 площею 1,9625га, мотивуючи грубим порушенням договірних зобов`язань, оскільки відповідач не сплатив йому орендну плату за 2022 та 2023 роки.

У відзиві на позов відповідач просить відмовити позивачу в задоволені позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку щодо повідомлення землекористувачу платіжних реквізитів та умисно ухилився від отримання орендної плати за 2022 та 2023 рік, адже мав намір за таких обставин розірвати договір оренди, про що неодноразово заявляв.

Відповідь на відзив позивач не подавав.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю.

Представник відповідача позов не визнав з наведених у відзиві підстав.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, з`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Установлено, що ОСОБА_1 згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 серпня 2022 року є власником земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0034 площею 1,9625га, яка за укладеним 02 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Акріс Агро Груп» договором оренди землі від перебуває в оренді до 02 лютого 2032 року, що не заперечується сторонами.

Указану земельну ділянку позивач набув за укладеною в справі №562/1289/22 мировою угодою, затвердженою ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 липня 2022 року.

Частиною 2 ст.792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України «Про оренду землі» визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ст.1 Закону «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частинами 1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

На вимогу однієї із сторін договір відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Правилами ст. 24 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати.

Статтею 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі №183/262/17, за яким підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постанові від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що оскільки до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення Цивільного кодексу України, то слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої ст.651 ЦК України, за якою договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз.2 ч.2 ст.651 ЦК України).

Пунктом 9 договору оренди землі від 02 лютого 2022 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Акріс Агро Груп», визначено, що орендна плата вноситься орендарем у встановлений цим договором формі та розмірі 9217,20 грн. за один рік оренди земельної ділянки, що складає 12,509% від суми, вказаної в п.5 цього договору.

Згідно пункту 11 договору оренди землі орендна плата може вноситись як у грошовій так і у натуральній формі. Орендна плата вноситься щорічно за повний календарний рік в строк до 31 грудня поточного року шляхом її виплати орендодавцю у грошовій формі, а саме готівкою або шляхом перерахування на банківський рахунок орендодавця за додатково вказаними ним реквізитами, або шляхом перерахування на поштове відділення за місцем проживання орендодавця, вказане у цьому договорі, або у натуральній формі.

03 жовтня 2022 року позивач надіслав відповідачу лист-вимогу з повідомленням про зміну власника земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0034 та з проханням здійснити йому виплату орендної плати за 2022 рік.

21 вересня 2023 року позивач надіслав відповідачу аналогічний лист-вимогу з повідомленням про зміну власника земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0034 та з проханням здійснити йому виплату орендної плати за 2022 та 2023 рік, оскільки такі виплати до 31 грудня поточного року відповідачем не були здійснені.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що він працює адміністратором відділу землевпорядкування ТОВ «Акріс Агро Груп». У жовтні 2022 року орендна плата за договором оренди землі за 2022 року була помилково сплачена попередньому власнику ОСОБА_2 за весь рік та остання обіцяла частину отриманих коштів повернути або передати ОСОБА_1 особисто. А отримати орендну плату за 2023 рік готівкою позивач категорично відмовився, що підтверджується відеозаписом розмови, яку здійснював ОСОБА_4 .

З повідомлення №776 від 09 листопада 2023 року, надісланого ТОВ «Акріс Агро Груп» після відмови позивача отримати кошти за оренду землі від представника товариства ОСОБА_3 , вбачається, що відповідач повторно вжив заходів щодо виплати орендної плати та запропонував ОСОБА_1 отримати орендну плату за 2023 рік у зручний для нього спосіб: отримати готівкою за вказаною в листі адресою або надати ТОВ «Акріс Агро Груп» банківські реквізити для здійснення перерахунку орендної плати.

Однак позивач, отримавши 13 листопада 2023 року вказаний вище лист ТОВ «Акріс Агро Груп», проігнорував жодний із запропонованих відповідачем способів виплати йому орендної плати та логічно пояснити свої дії не зміг, що свідчить про ухилення від отримання орендної плати та створення різних підстав для цього з метою розірвати спірний договір оренди, не бажаючи продовжувати орендні правовідносини з відповідачем.

За наведених обставин суд погоджується з доводами відповідача про відсутність факту систематичної несплати орендної плати позивачу та відповідно підстав для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 28 червня 2022 року в справі №551/542/20.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-273, 351 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро Груп» про розірвання договору оренди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 09 квітня 2024 року.

Суддя: