Справа № 182/1454/24
Провадження № 4-с/0182/8/2024
У Х В А Л А

Іменем України

12.06.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла скарга на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) з 27 грудня 2017 року та 13 липня 2018 року знаходяться об`єднані ВП № 55448815, № 56773662 та № 56804757 щодо стягнення на його користь з ТОВ "Портофлот-Транс" заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку, у зв`язку з не проведенням повного розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду від 21.12.2017 року по справі № 182/6900/16-ц. На підставі вищевказаного рішення суду, яке набрало законної сили 06.06.2018 року, було видано виконавчий лист від 21.12.2017 року № 182/6900/16-ц (рішенню суду частково надано негайне виконання), яким вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Портофлот-Транс" на його користь суму в розмірі 83 582 грн. 61 коп. та виконавчий лист від 04.07.2018 року № 182/6900/16-ц, яким вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Портофлот-Транс" на його користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 235 579 грн. 77 коп., середній заробіток, у зв`язку з непроведенням повного розрахунку при звільненні, у розмірі 806 767 грн. 24 коп. та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп. Виконавчі провадження відкриті 27.12.2017 року та 13.07.2018 року уповноваженим на той час Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у місті Києві. Протягом вказаного часу рішення суду по справі № 182/6900/16-ц в добровільному або примусовому порядку боржником не виконано, державний виконавець Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) допускає бездіяльність, яка виражається в наступному. Так, неправомірність державного виконавця встановлена у справі № 182/6900/16-ц ухвалами Нікопольського міськрайонного суду від 10 серпня 2018 року (провадження № 4-с/0182/6/2018), від 11 лютого 2020 року (провадження № 4-с/0182/5/2020), від 20 квітня 2023 (провадження № 4-с/0182/12/2023), від 07 серпня 2023 року (провадження № 4-с/0182/9/2023). Станом на цей день державний виконавець Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Левіцька А.С., на примусовому виконанні якої знаходиться рішення Нікопольського міськрайонного суду від 21.12.2017 року по справі № 182/6900/16-ц, як і раніше, покладені на неї законом та вищенаведеними ухвалами суду обов`язки не виконує та винесла рішення, які свідчать про ухилення від виконання ефективних та результативних примусових дій. 14 березня 2024 року державний виконавець Левіцька А.С., з посиланням на статтю 24 та ч.4 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження", у ВП № 55448815 та ВП № 56773662 винесла постанови про передачу виконавчого провадження до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Державний виконавець Левіцька А.С. вмотивувала це тим, що перевіркою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Портофлот-Транс" (ТОВ "ГРАНДЕКСАЛТІДС") змінило своє місцезнаходження на місто Львів (вул.Личаківська, будинок 45), що територіально відноситься до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та будь-яке майно, що належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення на території Печерського районну міста Києва, відсутнє. А також, згідно статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. При цьому, скаржник зазначає, що постанови на його адресу не надходили, проте, були ним отримані з Автоматизованої системи виконавчого провадження, а винесення інших постанов державного виконавця Левіцької А.С. у березні 2024 року при примусовому виконанні рішення Нікопольського міськрайонного суду від 21.12.2017 по справі № 182/6900/16-ц невідоме. Крім цього, постанови державного виконавця Левіцької А.С. від 14 березня 2024 року про передачу виконавчого провадження у ВП № 55448815 та ВП № 56773662 є неправомірними та порушують його права як стягувача, спрямовані на безпідставну, беззмістовну та безрезультатну зміну органу примусового виконання рішення, на уникнення від виконання покладених на конкретного державного виконавця вищенаведеними судовими рішеннями обов`язків й унеможливлення окремих вже ініційованих примусових дій. У свою чергу, на думку скаржника, зміна місцезнаходження юридичної особи-боржника, на що послалась державний виконавець, за її ініціативи не має юридичного значення в аспекті вже відкритого за належним місцем виконавчого провадження щодо такого боржника протягом більше шести років. Важливо, що ухвали Нікопольського міськрайонного суду від 11 лютого 2020 року, від 20 квітня 2023 року, від 07 серпня 2023 року стосуються дій, рішень та бездіяльності особисто державного виконавця ОСОБА_2 з покладенням персонально на неї конкретних обов`язків. Крім того, винесення оскаржених постанов унеможливлює подальше вжиття державним виконавцем вже ініційованих примусових дій, зокрема, з проведення оцінки описаних та арештованих суден боржника постановами від 11.10.2021 року та 26.11.2021 року. При цьому, він як сторона виконавчого провадження не висловлював волю та не подавав до органу ДВС будь-яких заяв про повернення чи передання виконавчих документів у ВП № 55448815 та ВП № 56773662 щодо примусового виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду від 21.12.2017 року по справі № 182/6900/16-ц з Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ). Врешті решт, на будь-які обставини наявності або виявлення майна боржника на території Личаківського району м.Львова, що б сприяло примусовому виконанню, державний виконавець не посилається, а, отже, оскаржені постанови державного виконавця Левіцької А.С. будь-яким чином не спрямовані на реальне виконання ухваленого на його користь судового рішення. Отже, ніщо не свідчить, що оскаржені до суду постанови державного виконавця спрямовані на належне, ефективне та повне виконання судового рішення. Тобто, у дійсності, оскарженими до суду постановами державного виконавця поставлено під сумнів конституційний принцип обов`язковості судового рішення (статті 129, 129-1 Конституції України, ч.1 ст.18 ЦПК України), оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту та неефективність виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень та приписи п.1 ст.6 Конвенції. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вважає, що його права, шляхом вчинення державним виконавцем відповідних дій, порушуються, а тому за захистом свого права він змушений звернутись до суду та просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левіцької А.С. від 14 березня 2024 року у ВП № 55448815 про передачу виконавчого провадження, якою виданий 21.12.2017 року Нікопольським міськрайонним судом виконавчий лист № 182/6900/16-ц про стягнення з ТОВ "ПОРТОФЛОТ-ТРАНС" на його користь суми в розмірі 83 582 грн. 61 коп. до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левіцької А.С. від 14 березня 2024 року у ВП № 56773662 про передачу виконавчого провадження, якою виданий 04.07.2018 року Нікопольським міськрайонним судом виконавчий лист № 182/6900/16-ц про стягнення з ТОВ "ПОРТОФЛОТ-ТРАНС" на його користь заборгованості з заробітної плати у розмірі 235 579 грн. 77 коп., середнього заробітку у зв`язку з не проведенням повного розрахунку при звільненні у розмірі 806 767 грн. 24 коп., відшкодування моральної шкоди в 3 000 грн. до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року дану скаргу було прийнято до розгляду та надано сторонам строк для подання своїх заперечень на скаргу (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левіцька А.С., будучи про розгляд справи повідомленою належним чином, в призначене судове засідання не прибула, проте, 16 квітня 2024 року від її представника надійшли заперечення на скаргу, згідно яких вважає, що всі посилання та обгрунтування в скарзі є необґрунтованими та безпідставними. При цьому, посилання скаржника на обставини щодо порушення його прав нічим не підтвердженні та є надуманими, а думка скаржника є хибною. При цьому, вказує, що державним виконавцем були дотриманні всі норми та вимоги закону. Попри це, як на підставу звернення до суду зі скаргою, ОСОБА_1 посилався на постанову ВСУ від 20 січня 2021 року, яку до уваги приймати не слід, оскільки вона стосується обставин щодо повернення виконавчого документу без виконання. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, просить суд в задоволенні скарги відмовити (а.с.35-38).

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, при цьому, 03 червня 2024 року на адресу суду надав заяву, в якій просить розгляд скарги проводити за його відсутності, вимоги підтримує та на їх задоволенні наполягає (а.с.53).

У відповідності до матеріалів справи, ТОВ «Портофлот-Транс» (назву якого змінено на ТОВ «ГРАНДЕКСАЛТІДС»), яке є боржником по вищевказаних виконавчих провадженнях та стороною по даній справі в рамках розгляду даної скарги, про розгляд справи був повідомлений належним чином, однак, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав. Конверт, який був направлений за адресою його місця перебування, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.42).

Суд, дослідивши наявні у справі докази, вислухавши сторони, дійшов наступного висновку.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України.

Відповідно до п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, згідно з п.1 ч.4 ст.54 закону № 2453-VI суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати й вирішувати справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до ст.2 вказаного Закону, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконанні Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з 27 грудня 2017 року та 13 липня 2018 року знаходились об`єднані ВП № 55448815, № 56773662, № 56804757 щодо стягнення на користь ОСОБА_1 з ТОВ "Портофлот-Транс" заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку у зв`язку з непроведенням повного розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду від 21.12.2017 року по справі № 182/6900/16-ц. Виконавчі провадження відкриті 27.12.2017 року та 13.07.2018 року уповноваженим на той час Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у місті Києві. Проте, як вбачається з матеріалів справи, Постановою державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) від 14 березня 2024 року ВП № 55448815, № 56773662, № 56804757 щодо стягнення на користь ОСОБА_1 з ТОВ "Портофлот-Транс" заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку у зв`язку з непроведенням повного розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду від 21.12.2017 року по справі № 182/6900/16-ц було передано до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.25-28).

При цьому, ознайомившись з оскаржуваними постановами, суд звернув увагу на ту обставину, що мотивувальна частина містить посилання на те, що перевіркою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Портофлот-Транс" (ТОВ "ГРАНДЕКСАЛТІДС") змінило своє місцезнаходження на місто Львів (вул.Личаківська, будинок 45), що територіально відноситься до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та будь-яке майно, на яке можливо було звернути стягнення, яке знаходиться на території Печерського району м.Києва, відсутнє.

Проте, положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 визначено порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень.

У відповідності до п.6 вказаного розділу Інструкції, виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; ліквідації або реорганізації органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

При цьому, суд враховує обставини справи, які стали підставою для звернення до суду з даною скаргою, а також те, що суб`єкт оскарження у поданому відзиві належними та допустимими доказами той факт, що під час проведення виконавчих дій, ним були дотриманні усі вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», не довів, а лише послався на законність своїх дій та безпідставність подання ОСОБА_1 скарги.

Тобто, в даному випадку, доказів, які свідчили б про законність дій суб`єкта оскарження, суду надано не було, тому суд приходить до висновку, що постанови державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левіцької А.С. про передачу матеріалів виконавчого провадження не відповідають вимогам діючого законодавства, а тому їх слід скасувати, тим самим задовольнивши вимоги скарги.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на вказані вимоги законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги.

Керуючись ст.258-261, 353-354, 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати Постанову державного виконавця Печерського В ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Левіцької А.С. від 14 березня 2024 року у ВП № 55448815 про передачу виконавчого провадження, якою виданий 21.12.2017 року Нікопольським міськрайонним судом виконавчий лист № 182/6900/16-ц про стягнення з ТОВ "ПОРТОФЛОТ-ТРАНС" на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 83 582 грн. 61 коп. до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Визнати неправомірною та скасувати Постанову державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Левіцької А.С. від 14 березня 2024 року у ВП № 56773662 про передачу виконавчого провадження, якою виданий 04.07.2018 року Нікопольським міськрайонним судом виконавчий лист № 182/6900/16-ц про стягнення з ТОВ "ПОРТОФЛОТ-ТРАНС" на користь ОСОБА_1 заборгованості з заробітної плати у розмірі 235 579 грн. 77 коп., середнього заробітку, у зв`язку з непроведенням повного розрахунку при звільненні, у розмірі 806 767 грн. 24 коп., відшкодування моральної шкоди - 3 000 грн. до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Судові витрати по розгляду справи компенсувати за рахунок держави

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал