КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «ВКФ Фарби України» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди. Зазначила, що 30 грудня 2014 року між нею та ТОВ «ВКФ Фарби України» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 28/2ШК, відповідно до якого ТОВ «ВКФ Фарби України» продає, а вона купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах визначених цим договором. На виконання умов договору нею сплачено на користь відповідача 100 % вартості майнових прав. Відповідач не завершив будівництво будинку та не ввів його в експлуатацію у встановлений договором строк, а 02 березня 2021 року вона отримала повідомлення відповідача про розірвання в односторонньому порядку з підстави неперерахування та/або несвоєчасного перерахування повної вартості майнових прав. Вважаючи такі дії неправомірними, ОСОБА_1 просила:

визнати протиправними дії ТОВ «ВКФ Фарби України» щодо розірвання у односторонньому порядку договору купівлі-продажу майнових прав № 28/2/ШК від 30 грудня 2014 року, укладеного між нею та ТОВ «ВКФ Фарби України», об`єктом нерухомості за яким є квартира АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :91:050:0046);

зобов`язати ТОВ «ВКФ Фарби України» передати їй майнові права на квартиру АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :91:050:0046), шляхом підписання та передання акту прийому-передачі майнових прав;

стягнути з ТОВ «ВКФ Фарби України» на її користь на відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн.;

стягнути з ТОВ «ВКФ Фарби України» на її користь пеню за прострочення виконання зобов`язання в сумі 5 062 464,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. Суд не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам про повну сплату ОСОБА_1 ТОВ «ВКФ Фарби України» 100% вартості майнових прав, що підтверджується не лише платіжними документами, але й довідкою ТОВ «ВКФ Фарби України». ТОВ «ВКФ Фарби України» не завершило будівництво будинку та не ввело його в експлуатацію у встановлений договором строк, а 02 березня 2021 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ «ВКФ Фарби України» повідомлення про неправомірне розірвання договору в односторонньому порядку нібито з підстав неперерахування повної вартості майнових прав.

Представник ТОВ «ВКФ Фарби України» подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 . Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання представник ТОВ «ВКФ Фарби України» не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30грудня2014 року між ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ «ВКФ Фарби України» (продавець) був укладений договір № 28/2/ШК купівлі-продажу майнових прав. Відповідно до п. 2.1. договору продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності до норм ЦК України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж.

Пунктом 2.2. договору визначено, що сторони домовилися, що об`єктом, майнові права на який передаються за цим договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , з наступними характеристиками: об`єкт: квартира АДРЕСА_3 , кількість кімнат: 2, загальна площа кв.м.: 58,74, житлова площа кв.м.: 29,5, поверх: 3.

Пунктом 4.1 договору визначено, що в день його укладання вартість майнових прав 1 кв.м. Об`єкту нерухомості складає 7870,71 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 1311,79 грн. Сторони визначили порядок розрахунків за договором (п.п. 4.3.1) Покупець перераховує 100 % вартості об`єкту фінансування визначеної у п.4.2 цього договору, а саме 462325,50 грн. в тому числі ПДВ 20 % - 77054,25 грн. в наступному порядку: 432 325,50 грн. - до 31 грудня 2014 року. Залишок покупець перераховує, а саме 30000, грн. до 15 лютого 2015 року. У разі невиконання фінансових зобов`язань продавець має право в односторонньому порядку розірвати договір.

Відповідно до п.п.8.3.1., 8.3.2 договору продавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, наслідком чого є його припинення, лише в таких випадках - не перерахування та/або несвоєчасне перерахування покупцем зазначених в пункті 4.2 даного договору коштів, порушення покупцем строку оплати майнових прав, зазначеного в п.4.3.1 договору.

Згідно з пп.8.3.6 п.8.3 договору одностороннє рішення продавця про розірвання цього договору з причин, зазначених у п.8.3 цього договору, оформлюється у формі письмового повідомлення про припинення дії даного договору, яке направляється покупцю. Договір є розірваний на двадцятий день з моменту відправлення повідомлення. Після розірвання договору в односторонньому порядку продавець вважатиметься вільним від зобов`язань щодо відчуження майнових прав на об`єкт нерухомості покупцю і має право розпоряджатись майновими правами на об`єкт нерухомості на власний розсуд. У разі дострокового розірвання договору сторони домовляються, що акт передачі майнових прав, оформлений у відповідності до цього договору, вважатиметься анульованим та таким, що не породжує прав та обов`язків для будь-якої сторони та третіх осіб з моменту розірвання цього договору.

22 лютого 2021 року ТОВ «ВКФ Фарби України» направило на адресу ОСОБА_1 письмове повідомлення про припинення дії договору № 28/2/ШК купівлі-продажу майнових прав від 30 грудня 2014 року. ОСОБА_1 проінформовано про розірвання договору в односторонньому порядкуна 20 день з моменту відправлення повідомлення з підстав пп.8.3.1, 8.3.2 п.8.3 договору.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дії ТОВ «ВКФ Фарби України» щодо розірвання у односторонньому порядку договору купівлі-продажу майнових прав № 28/2/ШК від 30 грудня 2014 року, зобов`язання ТОВ «ВКФ Фарби України» передати їй майнові права на квартиру АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :91:050:0046), шляхом підписання та передання акту прийому-передачі майнових прав; а також стягнення з ТОВ «ВКФ Фарби України» на її користь на відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн. та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 5 062 464,00 грн.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі та вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, а також неповно встановив обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 3 ст. 651 ЦК України визначено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до п.п. 8.3.1., 8.3.2. договору продавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, наслідком чого є його припинення, лише в таких випадках - не перерахування та/або несвоєчасне перерахування покупцем зазначених в пункті 4.2 даного договору коштів, порушення покупцем строку оплати майнових прав, зазначеного в п.4.3.1 договору.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наданої ТОВ «ВКФ Фарби України» картки рахунку № НОМЕР_1 станом на 31 грудня 2014 року позивачка сплатила 348 300,00 грн., хоча мала сплатити 432 325,50 грн. Це свідчить про наявність у позивачки заборгованості зі сплати за майнові права. Направляючи 22 лютого 2021 року позивачці письмове повідомлення про припинення дії договору № 28/2/ШК купівлі-продажу майнових прав від 30 грудня 2014 року відповідач дотримався процедури одностороннього розірвання договору, яка встановлена сторонами при його укладенні.

Суд не врахував того, що в письмовому повідомленні про припинення дії договору № 28/2/ШК купівлі-продажу майнових прав від 30 грудня 2014 року, яке датоване 22 лютого 2021 року, ТОВ «ВКФ Фарби України» лише узагальнено послалося на положення п. 8.3. договору, та не зазначило які саме зобов`язання по оплаті вартості майнових прав ОСОБА_1 не були виконані.

Позивачка ОСОБА_1 зазначала, що в повному обсязі виконала зобов`язання щодо оплати вартості майнових прав за договором № 28/2/ШК купівлі-продажу майнових прав від 30 грудня 2014 року та надала суду копії квитанції про оплату вартості майнових прав та копію довідки ТОВ «ВКФ Фарби України» від 12 лютого 2025 року.

Відповідно до наданих ОСОБА_1 квитанцій 30 грудня 2014 року позивачка перерахувала на рахунок ТОВ «ВКФ Фарби України» в рахунок оплати вартості майнових прав 348 300,00 грн., 06 січня 2015 року - 85 050,00 грн., 13 лютого 2015 року - 28 975,50 грн., а всього 462 325,50 грн.(а.с. 17, 18).

12 лютого 2015 року ТОВ «ВКФ Фарби України» надало ОСОБА_1 довідку про 100% фінансування згідно договору № 28/2/ШК купівлі-продажу майнових прав від 30 грудня 2014 року і підтвердило, що ОСОБА_1 відповідно до умов договору сплатила ТОВ «ВКФ Фарби України» грошові кошти в розмірі 462 325,50 грн, що складає 100% вартості майнових прав на об`єкт нерухомості, що визначений договором (а.с. 16).

Суд першої інстанції не надав оцінки вказаним документам.

Часткова прострочка сплати ОСОБА_1 першого платежу 432 325,50 грн., який мав бути внесений до 31 грудня 2014 року, не могла бути підставою для розірвання договору в односторонньому порядку, оскільки позивачка оплатила вартість майнових прав на квартиру у повному обсязі у встановлені договором строки.

Ініціювання ТОВ «ВКФ Фарби України» питання щодо розірвання договору у зв`язку з порушенням зобов`язання щодо оплати вартості майнових прав після надання позивачці довідки про повну оплату вартості майнових прав не може вважатися обґрунтованим та виправданим. Колегія суддів враховує, що довідка про 100% фінансування згідно договору № 28/2/ШК купівлі-продажу майнових прав позивачці була видана ТОВ «ВКФ Фарби України» 12 лютого 2015 року, а повідомлення про припинення договору було направлене ТОВ «ВКФ Фарби України» лише 22 лютого 2021 року, тобто, більше ніж через шість років. На час направлення вказаного повідомлення будинок за будівельною адресою: АДРЕСА_2 в експлуатацію зданий так і не був.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції помилково вважав, що у ТОВ «ВКФ Фарби України» були наявні підстави для розірвання договору в односторонньому порядку укладеного з ОСОБА_1 договору шляхом направлення повідомлення про припинення дії договору від 22 лютого 2021 року. Одностороннє розірвання договору ТОВ «ВКФ Фарби України» через шість років після повної оплати ОСОБА_1 вартості майнових прав порушує права останньої та створюють дисбаланс прав та обов`язків сторін.

Відповідно, вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дії ТОВ «ВКФ Фарби України» щодо розірвання у односторонньому порядку договору купівлі-продажу майнових прав № 28/2/ШК від 30 грудня 2014 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що вжиття обраного ОСОБА_1 способу захисту в цій частині є доцільним, враховуючи те, що ТОВ «ВКФ Фарби України» вважає договір № 28/2/ШК купівлі-продажу майнових прав від 30 грудня 2014 року розірваним. Задоволення вимог поизвачки про визнання протиправними дії ТОВ «ВКФ Фарби України» щодо розірвання у односторонньому порядку договору купівлі-продажу майнових прав забезпечить повернення сторін у попередній стан та забезпечить правову визначеності у відносинах сторін. Про можливість задоволення позовних вимог у визначений спосіб також дійшов Верховний Суд у постанові від 05 жовтня 2021 року в справі № 904/4644/20.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ТОВ «ВКФ Фарби України» передати їй майнові права на квартиру АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :91:050:0046), шляхом підписання та передання акту прийому-передачі майнових прав. За умовами укладеного сторонами договору № 28/2/ШК купівлі-продажу майнових прав від 30 грудня 2014 року передача майнових прав на об`єкт нерухомості за актом прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості здійснюється виключно після введення об`єкта будівництва в експлуатацію та здійснення розрахунку. Як встановлено судом, об`єкт будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , в експлуатацію зданий не був.

Не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «ВКФ Фарби України» моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. та пені за прострочення виконання зобов`язання в сумі 5 062 464,00 грн.

Договором № 28/2/ШК купівлі-продажу майнових прав від 30 грудня 2014 року не передбачено відшкодування продавцем ТОВ «ВКФ Фарби України» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, а також пені. ОСОБА_1 не доведено наявність передбачених ст. 23 ЦК України підстав для відшкодування на її користь моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань ОСОБА_1 посилалася на положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Тлумачення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє стверджувати, що вона поширюється на договори підряду та договори про надання послуг. Відповідно, прострочення зобов`язань, що виникли з договору підряду або договору про надання послуг зумовлює нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) або в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Така пеня підлягає нарахуванню у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) виконавцями робіт і надавачами послуг, а не продавцями товарів. Правові підстави для стягнення з продавця за договором купівлі-продажу майнових прав передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пені відсутні.

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дії ТОВ «ВКФ Фарби України» щодо розірвання у односторонньому порядку договору купівлі-продажу майнових прав № 28/2/ШК від 30 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ВКФ Фарби України». В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з ТОВ «ВКФ Фарби України» в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» щодо розірвання у односторонньому порядку договору купівлі-продажу майнових прав № 28/2/ШК від 30 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України».

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 червня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.