КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року місто Київ

справа № 752/16463/13-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчука Олександра Владиславовича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року про задоволення скарги, постановлену під головуванням судді Мазура Ю.Ю., у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчука Олександра Владиславовича, заінтересована особа: стягувач Акціонерне товариство «Універсал Банк» у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року боржник ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчука О.В., в якій просила:

визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчука О.В. щодо списання 11 грудня 2023 року коштів її заробітної плати в сумі 15273,38 грн. з зарплатного рахунку НОМЕР_3, ІВAN: НОМЕР_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК»;

зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчука О.В.повернути списані 11 грудня 2023 року кошти її заробітної плати в сумі 15 273,38 грн. з зарплатного рахунку НОМЕР_3, ІВAN: НОМЕР_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на цей самий рахунок.

В обгрунтування вимог посилалася на те, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у державного виконавця Боярчука О.В. перебуває виконавче провадження НОМЕР_4 від 08липня 2016 року щодо стягнення з неїзаборгованості на користь АТ«Універсал Банк».

Вказувала, що на підставі постанови державного виконавця від 01вересня 2016 року було звернуто стягнення на заробітну плату боржника у розмірі 20% від заробітку (доходу) до повного погашення.

Зазначала, що вона працює вчителем у Спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов №220 м. Києва. Управлінням освіти щомісячно відраховується 20% зїї заробітної плати на підставі постанови державного виконавця, і лише після проведених утримань, боржнику перераховується решта заробітної плати.

Посилалася на те, що 11 грудня 2023 року вонавиявила, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі державного виконавця Боярчука О.В.було списано з її зарплатного банківського рахунку грошові кошти, які складали заробітну плату боржника у розмірі 15273,38 грн.

Вказувала, що списання коштів з зарплатного рахунку боржника відбулося вже після відрахування 20% з доходу згідно постанови виконавця. Решта суми, яка була на рахунку становила зарплату боржника, яку вона накопичувала декілька місяців для оплати потреб дитини з інвалідністю, та на новорічний подарунок дитині.

Зазначала, що вона самостійно виховує сина - ОСОБА_6 , який є неповнолітньою дитиною з інвалідністю.

Посилалася на те, що списання державним виконавцем коштів з зарплатного рахунку боржника, у розмірі, що перевищує 20% унеможливлює не тільки задоволення її життєвих потреб, а ставить під загрозу забезпечення ліками та продуктами харчування її неповнолітньої дитини з інвалідністю.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 рокускаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Боярчука О.В. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо списання 11 грудня 2023 року коштів заробітної плати боржника ОСОБА_1 в сумі 15273,38 грн. з зарплатного рахунку № НОМЕР_2 , ІВAN: НОМЕР_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Зобов'язано державного виконавця Боярчука О.В. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернути списані 11 грудня 2023 року кошти заробітної плати боржника ОСОБА_1 в сумі 15273,38 грн. з зарплатного рахунку № НОМЕР_2 , ІВAN: НОМЕР_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на цей самий рахунок.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, державнийвиконавецьвідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчук О.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги.

На обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що саме банк, який виконує постанову виконавця про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов'язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

Вказував, що рахунок боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , ІВAN: НОМЕР_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту чи списання коштів з якого заборонено, оскільки кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.

Зазначав, що суд першої інстанції не дослідив питання чи є державний виконавець розпорядником списаних коштів у розмірі 15237,38 грн., оскільки вказані кошти були перераховані стягувачу та державі, а відтак зобов'язання державного виконавця судом повернути списані кошти порушує його права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчук О.В. у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник боржника в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заінтересована особа: стягувач АТ «Універсал Банк»в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність заінтересованої особи, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчука О.В. перебуває виконавче провадження НОМЕР_4 від 08 липня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_7 заборгованості на користь АТ «Універсал Банк».

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управлінні юстиції у м. Києві Гречухом О.Я. у виконавчому провадженні НОМЕР_4 від 01 вересня 2016 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника у розмірі 20% від заробітку (доходу) до повного погашення.

Боржник ОСОБА_1 працює вчителем у Спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов №220 м. Києва.

Управлінням освіти щомісячно відраховується 20% з заробітної плати ОСОБА_1 на підставі постанови державного виконавця, і лише після проведених утримань, боржнику перераховується решта заробітної плати, що підтверджується довідкою з Управління освіти №1719 від 15 грудня 2023 року.

Боржник ОСОБА_1 має відкритий зарплатний рахунок № НОМЕР_2 , ІВAN: НОМЕР_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на який Управління освіти зараховує їй заробітну плату після утримання 20% з доходу, що підтверджується довідкою з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №MRSUAME75GN24NPA від 11 грудня 2023 року.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 вказувала на те, що 11 грудня 2023 року вона виявила, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі державного виконавця Боярчука О.В. було списано з її зарплатного банківського рахунку грошові кошти, які складали заробітну плату у розмірі 15273,38 грн., що підтверджується довідкою з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №MRG0EGHJTBIBIPR2 від 15 грудня 2023 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 зазначала, що вона самостійно виховує сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є неповнолітньою дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням дитини з інвалідністю до 18 років та свідоцтвом про народження ОСОБА_6 .

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3)у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну тата як особливий об'єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об'єктів для стягнення, видами боргових зобов'язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається Законом №1404- VIII та розділом X «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону № 1404-УІІІ).

При цьому відповідно до пунктів 4, 8 та 9 розділу X Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою, а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції. Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток №9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов'язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов'язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу- підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов'язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №905/361/19 (пункти 7.14, 7.15 постанови), від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20.

Встановивши, що списання коштів в сумі 15273,38 грн. з зарплатного рахунку № НОМЕР_2 , ІВAN: НОМЕР_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 відбулося вже після відрахування 20% з доходу згідно постанови виконавця, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчука О.В., які полягали у списанні коштів 11 грудня 2023 року з зарплатного рахунку боржника у розмірі, що перевищує 20 % є неправомірними.

Разом з тим, задовольняючи вимоги скарги в частині зобов'язання державного виконавця Боярчука О.В. повернути списані 11 грудня 2023 року кошти заробітної плати боржника ОСОБА_1 в сумі 15273,38 грн. з зарплатного рахунку № НОМЕР_2 , ІВAN: НОМЕР_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на цей самий рахунок, суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі №175/2504/13 (провадження № 61-12799св23) вказано, що, за змістом статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним/приватним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

У частині другій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, визнання дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчука О.В. щодо списання коштів 11 грудня 2023 року з зарплатного рахунку боржника у розмірі, що перевищує 20% неправомірними є підставою для повернення грошових коштів у межах сум, стягнення на які заборонено законом, а тому суд не може додатково зобов'язати виконавця вчинити певні дії, оскільки це питання вже врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» і виконавець зобов'язаний самостійно провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2024 року №676/2672/15.

Отже, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року в частині задоволення вимоги скарги ОСОБА_1 про зобов'язання державного виконавця Боярчука О.В. повернути списані 11 грудня 2023 року кошти заробітної плати боржника ОСОБА_1 в сумі 15273,38 грн. з зарплатного рахунку № НОМЕР_2 , ІВAN: НОМЕР_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на цей самий рахунок підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової про відмову у задоволенні вказаної вимоги скарги.

В решті ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчука Олександра Владиславовича- задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року в частині задоволення вимоги скарги ОСОБА_1 про зобов'язання державного виконавця Боярчука Олександра ВладиславовичаВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повернути списані 11 грудня 2023 року кошти заробітної плати боржника ОСОБА_1 в сумі 15273 грн. 38 коп. з зарплатного рахунку НОМЕР_3, ІВAN: НОМЕР_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на цей самий рахунок скасувати та відмовити у задоволенні вказаної вимоги скарги.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: