Справа № 145/864/22
Провадження № 22-ц/801/1080/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Копилова Л. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 рокуСправа № 145/864/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Медвецького С.К., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О.,

розглянув (в режимі відеоконференції) у відкритому судовому засіданні справу № 145/864/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.03.2024, ухвалене у складі судді Копилової Л. В. в приміщенні суду в смт. Тиврів, повний текст рішення складено 20.03.2024, -

в с т а н о в и в :

11.08.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь суму 467017 грн 59 коп, що на день подання позовної заяви в еквіваленті до курсу валют НБУ становить 12771 дол США.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.10.2020 між ОСОБА_1 та відповідачем укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Квінікадзе О. Б. та зареєстрований в реєстрі за № 1304. Згідно п. 1 вказаного договору, продавець у строк до 10.09.2021 зобов`язався передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 25,8 кв. м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1010 га, кадастровий номер якої - :03:006:0032, що розташована в АДРЕСА_2 . Відповідно до умов договору покупець здійснив повну оплату ціни продажу квартири продавцю у розмірі 12771 дол. США, що на день подання позовної заяви в еквіваленті відповідно до курсу валют НБУ від 2.08.2022 складає 467017 грн. 15 коп. Суму у розмірі 83055 грн., що еквівалентно станом на день укладення договору складає 2940 дол. США покупець зобов`язався сплатити до 10.01.2021. Залишок суми у розмірі 108232 грн., що еквівалентно станом на день укладення договору 3832 дол. США покупець зобов`язується сплачувати рівними частинами щомісячно до 10.09.2021. У день підписання попереднього договору 10.10.2020 позивачем була передана сума 219411,60 грн, що є еквівалентом 6000 доларів США, решта суми : 107511,68 грн були передані 27.12.2020, 25598,02 грн 20.02.2021, 62166,62 грн 3.04.2021 та 52366,24 грн 22.05.2021. Сторони домовилися, що у випадку відмови (ухилення) продавця від продажу квартири у строк, передбачений попереднім договором, продавець повинен повернути покупцю одержану від нього всю суму авансових платежів протягом одного місяця (пункт 5 попереднього договору). Всупереч умовам попереднього договору, продавець не передав у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу вказану квартиру як до 10.09.2021, так і станом на день подання цієї позовної заяви до суду. Багатоквартирний житловий будинок, в якому має знаходитися вказана квартира, не побудований та не введений в експлуатацію досі. Всупереч умовам попереднього договору продавцем не повернуто покупцю одержану від нього суму авансу, основний договір укладений не був. В зв`язку з цим відповідачу було направлено претензію, однак така залишена без реагування.

Заочним рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.11.2022 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за попереднім договором в сумі 467017 грн 59 коп, що на день подання позовної заяви позовної заяви в еквіваленті до курсу валют НБУ станом на день подання позовної заяви становить 12771 доларів США та судовий збір в сумі 4670 грн 18 коп. /а. с. 40-41/.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 24.10.2023 поновлено ОСОБА_2 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.11.2022. Заочне рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.11.2022 скасовано та призначено судове засідання у справі.

/а. с. 114-115/.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.03.2024 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу (вх. № 3530 від 10.04.2024), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції було незаконно скасовано заочне рішення суду першої інстанції, ухвала суду від 24.10.2023 є незаконною. Ухвала суду першої інстанції від 24.10.2023 про задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду від 15.11.2022 та його скасування, призначення справи до судового розгляду, є незаконною. Відповідачем не було надано доказу, який би підтверджував поважність причин неявки, поважність пропуску строку, докази якими відповідач обґрунтував свої заперечення. Ухвала від 24.10.2023 не містить посилання на докази на підставі яких суд прийшов до висновку про необхідність скасування заочного рішення, які поважні причини судом взято до уваги про які суду не було відомо під час ухвалення заочного рішення, які докази були надані відповідачем.

Судом першої інстанції не було взято до уваги те, що продавець не виконав своїх зобов`язань за договором та керуючись пунктом 5 договору, де зазначено, що у випадку відмови (ухилення) продавця від продажу квартири у строк, передбачений цим договором продавець повинен повернути покупцю одержану від нього всю суму авансових платежів, а саме суму в розмірі одержаному від нього суми авансових платежів в розмірі 12771 доларів США.

Відповідач в суді першої інстанції не заперечував укладання попереднього договору та визнав факт його укладання та його умови.

Представником відповідача на стадії дослідження доказів було заявлено клопотання про долучення доказів, а саме: довіреність № 177 та № 2752, яке всупереч нормам ЦПК України було задоволено судом та зобов`язано подати дані докази в оригіналах до суду, проте дані докази в оригіналах так і не були подані представником до суду в оригіналах, а направлено в електронному вигляді в копіях, які судом було долучено до справи в якості доказів та досліджено їх.

У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.

11.06.2024 до Вінницького апеляційного суду надійшла заява (вх № 5909) ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування рішення суду та передачу справи за підсудністю на розгляд до Господарського суду Вінницької області в провадженні якого перебуває справа № 902/1014/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 ..

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Господарського суду Вінницької області відкрито провадження у справі № 902/1014/23 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_2 та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Розгляд всіх вимог майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватись саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанова ВП ВС від 15.01.2020 по справі № 607//6254/15-ц).

У судовому засіданні ОСОБА_4 заперечив проти поданої заяви, просив залишити її без задоволення. Підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України).

Колегія суддів, розглянувши заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , та додані до неї документи, з`ясувавши думку представника позивача щодо поданої заяви, приходить до висновку про її задоволення, з огляду на наступні обставини.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Матеріалами цієї справи підтверджується, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 1.04.2024 по справі № 902/1014/23 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Положеннями статті 1 Кодексу України з питань банкрутства надано визначення поняття боржника - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; та поняття грошового зобов`язання (борг) як зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Частиною 2 статті 6 КУзПБ визначено, що відповідно цього Кодексу щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Відповідно до частин першої та другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 7 КУзПБ матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанова ВП ВС від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, постанова ВС від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 6.02.2020 у справі № 910/1116/18, від 12.01.2021 у справі № 334/5073/19).

Колегія суддів розглянувши заяву адвоката Козир С. В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , встановивши, що в провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/1014/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 прийшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та передачу справи до Господарського суду Вінницької області.

Законодавець визначає, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, провадження № 14-404цс19, постанови ВС від 8.06.2022 у справі № 711/8269/17, провадження № 61-18187св20, від 22.06.2022 у справі № 523/12426/16, провадження № 61-10737св21, постанова від 7.09.2022 у справі № 727/3568/20, провадження № 61-5156св20, постанова ВС від 26.04.2023 у справі № 914/2441/15 (914/841/22)).

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може, за умови своєчасного звернення, реалізувати свої права і отримати задоволення своїх вимог та дотримання прав боржника щодо визначення обсягу кредиторської заборгованості та черговості її погашення.

ЦПК України передбачає ситуації, коли таке провадження не могло бути закінчене у цивільному порядку.

У постановах від 15.05.2019 у справі № 289/2217/17, від 12.06.2019 у справі № 289/233/18, від 19.06.2019 у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог. Таким чином, зокрема, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію КУзПБ має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає. До того ж, вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не тільки з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20) (провадження № 12-14гс21) вказано, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 (905/1159/20) (провадження № 12-92гс20) зазначено, що, визначаючи юрисдикційність спорів з майновими вимогами боржника та до боржника, щодо якого здійснюється процедура банкрутства, Велика Палата Верховного Суду уже неодноразово зазначала про необхідність розгляду спорів між боржником та іншими суб`єктами (як органами, наділеними владними повноваженнями, так і суб`єктами приватно-правових відносин) щодо майна боржника в межах процедури банкрутства.

Оскільки суд має застосовувати відповідно до частини третьої статті 3 ГПК України та частини третьої статті 3 ЦПК України норму, чинну на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду (перегляду) справи у тому числі й у суді апеляційної інстанції, Вінницький апеляційний суд застосовує норми КУзПБ, які є чинними на час такого перегляду.

Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми КУзПБ мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Норми КУзПБ передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Урегулювання процедури розгляду спорів до позивача або відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції та підсудності справ одному господарському суду, який акумулює усі майнові спори, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (частина перша статті 377 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України редакції, чинній на час подання касаційної скарги).

Отже, спір, який виник між сторонами у цій справі, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. При цьому необхідності закриття провадження у справі немає, оскільки зазначені дії можуть призвести до створення перешкод позивачу у доступі до правосуддя та унеможливить захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 КУзПБ (постанова ВС від 19.02.2020 по справі №334/1939/16-ц, постанова ВС від 10.01.2024 по справі № 201/15806/15-ц).

З урахуванням зазначених вимог цивільного процесуального законодавства ухвалене у справі рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали справи слід передати до Господарського суду Вінницької області у провадженні якого перебуває справа № 902/1014/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 ..

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду підлягає скасуванню, а матеріали справи передачі до Господарського суду Вінницької області, відтак апеляційний суд не дає оцінки іншим доводам апеляційної скарги, які стосуються вирішення спору по суті.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 377, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.03.2024 у даній справі скасувати.

Матеріали справи № 145/864/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів передати на розгляд Господарського суду Вінницької області у провадженні якого перебуває справа № 902/1014/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 13.06.2024.