БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1432/24
Провадження № 2-о/497/93/24
УХвала

про залишення заяви без руху

19.06.24 року м.Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Кодінцева Світлана Володимирівна, вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Василівська сільська рада Болградського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник через представника адвоката - Кірчева І.І. звернувся через підсистему «Електронний суд» з зазначеною заявою та просить встановити юридичний факти, а саме: факт сумісного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 за однією адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 01.01.2004 року по 09.03.2019 року (а.с.1-4).

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку в тому числі: окремого провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи за заявами про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягають розгляду у порядку окремого провадження за правилами цивільного судочинства.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Таким чином, вимоги щодо форми та змісту заяви, яка подається у порядку окремого провадження, порядок її подання до суду врегульовуються загальними правилами, встановленими ЦПК України. З урахуванням цього суд вважає за можливе застосовувати положення ст. 175, 177 ЦПК України в аспекті визначення вимог до форми та змісту заяви, яка подається у порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів».

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Таким чином, визначальною ознакою справ, які розглядаються у порядку окремого провадження, є відсутність спору про право, зокрема, разом з тим, щоб встановлення факту, що має юридичне значення і зумовлює виникнення, зміну або припинення певних суб`єктивних прав, не пов`язувалося з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається, що встановлення факту проживання однією сім`єю вітчима та його матері йому потрібно для отримання свідоцтва про право спадщину на спадкове майно: на частину будинку, та двох земельних ділянок загальною площею 3,47 га, яке належало померлим.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказується, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема з`ясувати, які фізичні особи чи організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявнику та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Разом з тим, така особа може бути не єдиним членом родини померлих спадкодавців, у зв`язку з чим право такої особи може заперечуватися, оспорюватися чи не визнаватися іншими членами родини, які входять до цього переліку відповідно до положень матеріального законодавства. Тому при розгляді даної категорії справ суд особливо повинен переконатися та визначити правильне коло заінтересованих осіб з метою підтвердження відсутності спору про право і відповідно можливості розгляду справи у порядку окремого провадження.

Усупереч вищевикладеному, подані заявником матеріали не містять жодної інформації щодо інших членів родини померлих, про встановлення факту сумісного проживання з яким просить встановити ОСОБА_1 .. Відсутність такої інформації та документального підтвердження позбавляє суд можливості переконатися у відсутності в межах даної справи спору про право та відкрити провадження у порядку окремого провадження.

Суд також звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦКУ спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 відкрилася спадщина та розпочався процес спадкування.

У Постанові КЦС ВС від 18.07.2022 року у справі № 755/9100/18 зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Таким чином, встановлення факту сумісного проживання зумовлює виникнення для ОСОБА_1 спадкового права, реалізація якого здійснюється у відповідних правовідносинах. Учасниками вказаних правовідносин можуть бути також інші особи, зокрема, члени родини та інші особи, які відповідно до положень цивільного законодавства мають право на спадкування.

У той же час матеріали поданої заяви не містять жодної інформації щодо стану процесу спадкування, спадкової справи, який розпочався внаслідок смерті матері заявника. Заявником в заві лише зазначено, що «спадкова справа №197/2019, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 та спадкової справи №186-Б/2019, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , звернувся до нотаріуса Станєвої В.Б. для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке прийняла його мати ОСОБА_2 після смерті співмешканця ОСОБА_3 , звернувшись 13.05.2019р. з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Київської ДНК у м. Одеса, але не встигла звернутись до суду для встановлення факту сумісного проживання з співмешканцем ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_2 , її син заявник ОСОБА_1 прийняв спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки загальною площею 3,47 га, йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що його мати ОСОБА_2 не встановила факт сумісного проживання з померлим співмешканцем ОСОБА_3 для оформлення спадщини».

Відсутність вказаної інформації з документальним підтвердженням разом з відсутністю відомостей щодо інших членів родини позбавляє суд можливості переконатися у тому, що вирішення даної заяви та встановлення відповідного факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне і такий спір взагалі відсутній.

Тому на додаток до вищевикладеного заявником мають бути надані документи, з яких буде вбачатися стан процесу спадкування, що розпочався після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зокрема, але не виключно, відомості зі спадкового реєстру, копії заведеної спадкової справи тощо. Якщо отримання відповідної інформації буде потребувати ухвали суду, то заявник не позбавлений можливості зазначити про це в заяві про усунення недоліків, заявивши відповідне клопотання про витребування доказів.

Суд звертає увагу заявника на рішення по справі №497/1004/2020, яким було задоволено позовну заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнано право власності на частину спадкового майна, яке додано до заяви в якості доказу, дане рішення не може бути взяте до уваги так як неможливо встановити, яких осіб воно стосується по тексту рішення вказані ОСОБА 1, ОСОБА 2.

Також до позовної заяви надано позивачем в якості доказу Свідоцтва про смерть та інші документи, які фактично неможливо прочитати, так як є неякісною ксерокопією оригіналу, текст містить значки кількість літер поділених на окремі слова, через що не можливо розібрати частину тексту, що є порушенням ч.4 ст.119 ЦПК України.

Згідно п.5.20 Національних стандартів України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2020, текст документу повинен містити інформацію, заради зафіксування якої було створено документ, відповідно до п. 4.1. цього стандарту, документ повинен містити (п.п. 20) - текст документа, який є головним елементом документу.

Іншими словами, документ, що надається, повинен мати текст, який можливо дослідити та який несе певний зміст.

Відповідно до практики ЄСПЛ встановлено певні вимоги до документів, зокрема, відповідно до Пояснювальних нотатків для осіб, які бажають звернутися до Європейського суду з прав людини, вимоги до поданих копій: текст повинен бути зрозумілим і читабельним; копії повинні бути повними (всього документу).

Текст документа повинен бути зрозумілим і читабельним, щоб можливо було вільно читати.

Залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Крім того необхідно врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відтак, заявнику необхідно усунути зазначені недоліки: надати відомості та документальне підтвердження наявності чи відсутності у померлих інших членів родини; надати відомості та документальне підтвердження щодо стану процесу спадкування, що розпочався внаслідок смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Роз`яснити заявнику, що в разі невиконання вимог ухвали суду, заява, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута йому.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.261 ЦПК України, ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175-177, 185, 261, 297, 318, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Василівська сільська рада Болградського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Запропонувати заявнику ОСОБА_1 усунути недоліки у строк не пізніше 10 днів з дня отримання копії ухвали, надавши належно оформлену позовну заяву, та усі необхідні документи.

У разі невиконання вказаних вимог заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В.Кодінцева