Провадження№ 2/522/2307/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Федчишеної Т. Ю.,
за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,
представника позивача адвоката Заліпаєва Ю. В.,
представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Губіна С. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зменшення розміру аліментів, -
У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зменшення розміру аліментів на дітей.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 05.09.2009 він перебував з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2014.
У шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
27.04.2022 за заявою ОСОБА_1 Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки всіх його доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 12.04.2022 і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та постановлено продовжувати стягнення аліментів на молодшу дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки всіх доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Крім того, 18.06.2007 Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист у справі № 2-5516/07, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 18 квітня 2007 року до досягнення повноліття ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Судовий наказ та виконавчий лист про стягнення з нього аліментів були пред`явлені відповідачами до примусового виконання.
Державним виконавцем відповідні постанови направлено до бухгалтерії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України для утримання з його заробітної плати аліментів у визначених судовими рішеннями розмірах.
Указує, що на даний час він перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 , в якому у них народилася донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Його дружина ОСОБА_8 є особою з інвалідністю ІІІ групи та має обмеження щодо праці.
Указує, що утримання дружини, яка є особою з інвалідністю, а також малолітньої дитини, яка народилася у шлюбі з ОСОБА_8 , враховуючи встановлений виконавчим листом та судовим наказом розмір аліментів на рівні та 1/3 частин від його доходу, є неможливим.
Також ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до нього про стягнення аліментів на себе та на малолітню доньку в розмірі по 1/10 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну.
Натомість указує, що ОСОБА_1 з 15.03.2022 та по теперішній час є працевлаштованою, виконує обов`язки військової служби поза межами м. Одеси та Одеської області, а звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів надала суду неточні та неповні відомості щодо тих обставин, що у ОСОБА_2 на утриманні вже перебували також дружина та діти. Крім того, вона не зазначила, що він щомісячно бере участь в утриманні дітей шляхом надання грошових коштів, які, зокрема, і перераховувались її доньці від попереднього шлюбу - ОСОБА_10 , оскільки на час воєнного стану діти проживали разом з нею, у зв`язку з виконанням ОСОБА_1 обов`язків військової служби за межами м. Одеси та Одеської області.
Позивач зазначає, що встановлений розмір аліментів за виконавчим листом №2-5516/07 та судовим наказом № 522/4638/22 в сукупності складає 58% від його доходу, що не узгоджується з положеннями ст. 128 КЗпП та перевищує встановлений максимум, що підлягає утриманню із заробітної плати.
Указує, що він є полковником медичної служби та перебуває на військовій службі у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону Міністерства оборони України, є начальником клініки торакальної хірургії та термічних пошкоджень, є лікарем-хірургом, має стаж роботи у військовому госпіталі 18 років. Заборгованості зі сплати аліментів не має. Також зазначає, що він брав участь в антитерористичній операції, перебував в зоні ОСС та надавав кваліфіковану медичну допомогу військовослужбовцям Збройних Сил України та мирним жителям. З 15.03.2022 та по теперішній час виконує обов`язки військової служби поза межами м. Одеси та Одеської області. Указане, на його думку, підтверджує його тісні соціальні зв`язки, добропорядність та характеризує його як батька, який належним чином утримує своїх дітей.
Його середньомісячна заробітна плата у 2022 році складає близько 60 000 грн.
Позивач вважає можливим здійснення розподілу грошових сум, що підлягають стягненню з нього на дітей, а також з урахування його обов`язку по утриманню непрацездатної дружини, за формулою 50 % доходу на 5 осіб, тобто по 1/10 частині від його доходу на кожну особу, що забезпечить прожитковий мінімум на кожну особу в розрахунку на місяць та забезпечить його нормальне існування.
У зв`язку з вищевикладеним позивач просить зменшити розмір аліментів, який стягується на підставі судового наказу від 27.04.2022 у справі № 522/4638/22 та стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2/10 частки від усіх його доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та продовжувати стягувати аліменти на утримання молодшої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/10 частки всіх доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; та зменшити розмір аліментів за виконавчим листом від 18.06.2007, виданим Приморським районним судом м. Одеси у справі № 2-5516/07 та стягувати з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відзив на позовну заяву від ОСОБА_3 до суду не надходив.
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Губін С. О., посилається на безпідставність поданого позивачем позову, зазначає, що позивачем не доведено наявності обставин, за яких законодавцем визначено можливість зменшення розміру аліментів, розмір аліментів, присуджений до стягнення Приморським районним судом м. Одеси у справі № 522/4638/22, визначений на рівні мінімального гарантованого розміру аліментів, встановленого законом для дітей відповідного віку, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дружину, яка є особою з інвалідністю, та малолітню доньку, без доведення погіршення його майнового стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів та не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від шлюбу з ОСОБА_1 , та суперечитиме їхнім інтересам.
Також указує на необґрунтованість доводів позивача про те, що максимальний граничний розмір відрахувань від заробітної плати становить 50 %, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 128 КЗпП України обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при, зокрема, стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.
Щодо посилання позивача на те, що він систематично, добровільно виконує свої батьківські обов`язки щодо грошового забезпечення спільних з ОСОБА_1 дітей, на підтвердження чого надав квитанції про перерахування грошових коштів ОСОБА_10 у розмірі 34 600,42 грн, указує, що позивачем не доведено, що правова природа перерахованих ОСОБА_10 коштів є аліментною, оскільки в матеріалах позовної заяви відсутні докази того, що кошти перераховувалися саме на утримання дітей, ці кошти перераховувалися особі, яка не є ані їхньою матір`ю, ані законним піклувальником. Крім того, надані позивачем квитанції не містять відомостей щодо призначення таких платежів, а тому вважає, що позивачем жодним чином не доведено, що перераховані кошти спрямовувалися ним саме на утримання дітей.
Також вважає, що посилання позивача в обґрунтування наявності тісних соціальних зв`язків, добропорядності та належного виконання батьківських обов`язків, на належне виконання ним трудових обов`язків, його участь в антитерористичній операції, проведення оперативних втручань, жодним чином не доводить належне виконання позивачем його батьківських обов`язків щодо утримання дітей.
Крім того указує, що станом на час підписання даної позовної заяви позивач знаходився в трудових відносинах ще і з Одеським національним медичним університетом, проте, приховав цю обставину, маючи на меті зменшення обов`язкових платежів, що належать його дітям.
У відповіді на відзив представник позивача адвокат Караніклєва Л. О. щодо максимального розміру відрахувань від заробітної плати зазначає, що ст. 128 КЗпП України встановлено відсоток відрахувань із заробітної плати (70%) боржника аліментів саме при відбуванні ним виправних робіт та на інші випадки не поширюється.
Щодо заперечення ОСОБА_1 стосовно того, що позивач додатково та добровільно бере участь в утриманні дітей шляхом перерахування коштів на рахунок доньки ОСОБА_1 указує, що відповідач жодним чином не обґрунтовує на що інше міг сплачувати позивач кошти окрім аліментів, оскільки позивач з ОСОБА_1 не ведуть спільного господарства, не живуть однією сім`єю та їхній шлюб розірвано, а позивач на даний час має іншу сім`ю та дитину. Указує, що позивач особисто сплачував заняття дітей на секціях та різних змаганнях, а також особисто приводив та забирав дітей. Також, у зв`язку з необхідністю дистанційного навчання позивач придбав для дітей ноутбук.
Вважає, що ОСОБА_1 не спростовано належними, достовірними та допустимими доказами, чим зумовлена необхідність у відрахуванні 1/3 частини від доходу позивача при наявності інших судових рішень про стягнення аліментів на користь дітей та дружини, що в сукупності перевищує встановлений граничний розмір відрахувань в 50 % від заробітної плати та не відповідає законодавству про працю.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Заліпаєв Ю. В. позов просив задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Губін С. О. проти задоволення позову заперечував.
ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 05.06.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2014.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
11.05.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 11.05.2018 Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області.
ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_2 та ОСОБА_12 народилася донька - ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 10.11.2018.
27.04.2022 Приморським районним судом м. Одеси у справі № 522/4638/22 видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від усіх його доходів, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 12.04.2022 і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та постановлено продовжувати стягувати аліменти на молодшу доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки всіх доходів, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На виконання указаного судового наказу відкрито виконавче провадження № 69889865 та старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хорунжою В. Г. прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_2 .
Крім того, на виконання виконавчого листа № 2-5516/07, виданого 18.06.2007 Приморським районним судом м. Одеси на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2007 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 квітня 2007 року і до досягнення повноліття ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2022 позов ОСОБА_8 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на малолітню доньку ОСОБА_9 , 2018 року народження в розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.10.2022 та до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.10.2022 і на період її непрацездатності та встановленої інвалідності.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з положеннями ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За положеннями ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Крім того, в наказному, тобто безспірному порядку, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України).
Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
З аналізу зазначених правових норм слідує, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище чи стан його здоров`я, або змінився сімейний стан.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів посилався на те, що при видачі судового наказу про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на двох неповнолітніх дітей, не було враховано, що він з 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , яка є особою з інвалідністю та у шлюбі у них народилася донька, яка теж перебуває на його утриманні. При цьому, на підставі судового рішення з нього також стягуються аліменти на доньку ОСОБА_6 , 2006 року народження, яка народилася у шлюбі з ОСОБА_3 . Відтак, на його утриманні перебувають п`ятеро осіб. При цьому, розмір стягуваних з нього на підставі судових рішень аліментів становить 58 % від його доходу, що суперечить ст. 128 КЗпП.
Однак, указані обставини, на переконання суду, не є підставою для зменшення розміру аліментів з огляду на таке.
Як слідує з матеріалів справи, судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на двох дітей був виданий 27.04.2022, при цьому шлюб з ОСОБА_8 . ОСОБА_2 укладено у 2018 році, у цьому ж році народилася й спільна донька ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , тобто сімейний стан ОСОБА_2 змінився ще до прийняття судового наказу.
Як слідує з довідки Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 06.10.2022 № 264 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону з 15.03.2022 по теперішній час.
У період з квітня 2022 року по вересень 2022 року загальний розмір його грошового забезпечення складає 370 794, 15 грн, що підтверджується довідкою від 06.10.2022.
Під час розгляду справи позивач повідомив, що 26.05.2023 він звільнився з військової служби за станом здоров`я, у підтвердження чого надав довідку Військово-медичного клінічного центру Південного регіону № 326 від 29.05.2023, а також йому встановлено другу групу інвалідності до 01.05.2024, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії ААГ № 492752.
Однак, наведені вище обставини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Так, у судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що на даний час він не працює, проте отримує пенсію, розмір якої на місяць складає понад 28 000 грн. При цьому, після сплати аліментів за усіма виконавчими документами, сума коштів, що залишаються йому, складає в середньому 14 000 грн.
Отже, така сума забезпечує позивачу прожитковий мінімум.
Крім того, слід урахувати, що донька ОСОБА_2 Ксенія 06.02.2024 досягла повноліття, відтак стягнення з ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2-5516/07, виданим 18.06.2007 Приморським районним судом м. Одеси, припинено.
Отже, ураховуючи припинення обов`язку по сплаті аліментів на доньку Ксенію, яка досягла повноліття, на даний час ОСОБА_2 має обов`язок по сплаті аліментів на підставі судового наказу від 27.04.2022, виданого Приморським районним судом м. Одеси у справі № 522/4638/22 про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно та на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2022 про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_14 по 1/10 частки від його доходу щомісячно, на кожну.
Позивачем не доведено, що навіть ураховуючи те, що на даний час позивач звільнився зі служби, це впливає на його змогу сплачувати аліменти у визначеному розмірі.
Крім того, як слідує з рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2022, дружина позивача ОСОБА_8 звернулася з позовом до нього про стягнення аліментів на її утримання та на малолітню доньку в розмірі по 1/10 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на кожну, при цьому відповідач проти стягнення з нього аліментів в заявленому розмірі не заперечував, про що подав відповідну заяву.
Указане свідчить про те, що відповідач, будучи обізнаним про обсяг своїх зобов`язань щодо утримання трьох дітей та визнаючи позов про стягнення з нього аліментів на дружину та малолітню доньку в заявленому розмірі, вважав свій матеріальний стан таким, що забезпечить виконання ним його обов`язків.
Наявність на утриманні позивача, зокрема ще однієї дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20.
Отже, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено підстав, визначених ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, в тому числі погіршення його майнового стану, яке суттєво впливає на виконання ним його батьківських обов`язків та сплату аліментів у вже визначеному розмірі.
Посилання позивача у позовній заяві на належне виконання ним батьківських обов`язків не є підставою для зменшення розміру аліментів у розумінні ст. 192 СК України.
Також суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що сукупний розмір аліментів, що стягуються з нього, не повинен перевищувати 50 % його доходу.
Так, ст. 128 КЗпП передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20%, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - 50% заробітної плати, що належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено 50% заробітку.
Однак, обмеження, встановлені ч. 1 та 2 ст. 128 КЗпП, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%.
Разом з тим, доводи представника позивача про те, що відсоток відрахувань із заробітної плати (70%) стосується стягнення аліментів з боржника саме при відбуванні ним виправних робіт, ґрунтуються на хибному тлумаченні ч. 3 ст. 128 КЗпП.
Інші доводи позивача не свідчать про наявність підстав для задоволення позову.
З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем слід залишити за ним.
Керуючись ст. 12, 76-81, 263, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зменшення розміру аліментів - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , м. Одеса, Польський узвіз, 6.

Повне судове рішення складено 05.07.2024.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА