ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5637/24 Справа № 206/5748/21 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лідії Анатоліївни на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2024 року у справі за поданням приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лідії Анатоліївни, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , треті особи: Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2024 року приватний виконавець Бурхан-Крутоус Лідія Анатоліївна звернулася до суду з поданням про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровська область Бурхан-Крутоус Л.А. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 206/5748/21, що виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за розпискою від 17.06.2021 у розмірі 1255800,00 грн., що є еквівалентом 46000 доларів США за курсом НБУ на день подання позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 11350,00 грн.

09.08.2022 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

09.08.2022 на все рухоме та нерухоме майно, кошти боржника накладено арешт, відповідні записи про обтяження внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру обтяжень рухомого майна та в банківські установи.

Окрім цього, 09.08.2022 боржнику скеровано виклик з вимогою з`явитися до приватного виконавця 16.08.2022.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику направлена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (Накладна № 284) проте на виклик приватного виконавця боржник не з`явився та не повідомив причин неявки, рішення суду не виконав.

Згідно з відповіддю банківських установ та згідно з відповідями державної фіксальної служби України у боржника відсутні відкриті рахунки в банківських установах, боржник не отримував ніяких доходів. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що право власності на нерухоме майно за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді МВС транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Згідно відповіді головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області право власності на земельні ділянки за боржником не зареєстровані.

Виходом приватного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 перевірити наявність майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не вдалось в зв`язку із тим, що двері вказаної квартири ніхто не відчинив, про що було складено відповідні акти приватного виконавця від 17.08.2022 та 11.11.2022.

Після отримання відповіді з КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 27.01.2023 за вих. № 694 встановлено, що боржник ОСОБА_2 разом із членами сім`ї, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване право спільної власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Додатково встановлено, що члени сім`ї боржника/співвласники померли про що свідчить: ОСОБА_3 - актовий запис про смерть № 431 від 31.03.2016 (ІНФОРМАЦІЯ_6), ОСОБА_4 - актовий запис про смерть № 336 від 21.03.2007 (ІНФОРМАЦІЯ_7).

За для встановлення вичерпної інформації з приводу відкриття спадкових справ за померлими родичами боржника - встановлено, що: Восьмою ДДНК відкрито спадкову справу за ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 187/2007, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. відкрито спадкову справу за ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 № 7/2023.

Відповідно до заяви стягувача від 13.11.2023 та актового запису про смерть № 327 від 17.04.2023 - встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 боржник ОСОБА_2 помер. Задля встановлення вичерпної інформації з приводу відкриття спадкових справ за померлим боржником встановлено, що Восьмою ДДНК відкрито спадкову справу за ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 № 99/2023. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Зважаючи на викладене, звернути стягнення на таке майно трикімнатну квартиру загальною площею 64,3 кв. м., житловою площею 37,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з метою виконання рішення суду неможливо оскільки частка боржника у спадковому майні не визначена, а право власності на таке майно не зареєстровано за боржником у встановленому законом порядку.

Звернення стягнення на вказане майно, право на яке має боржник являється єдиним можливим способом забезпечити примусове виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 206/5748/21.

Враховуючи вищевикладене, приватний виконавець просила суд: прийняти дане подання про визначення частки боржника ОСОБА_5 у майні, яке належить йому на праві спадкування (2/3 частини) та яким він володіє (1/3 частиною) спільно з іншими особами членами його сім`ї ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 , а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2024 року в задоволенні подання приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лідії Анатоліївни, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , треті особи: Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку - відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лідія Анатоліївна звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подання задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на теперішній час відсутні будь-які докази, що підтверджують володіння вказаною квартирою ОСОБА_2 .

Також, відповідно до актового запису про смерть № 327 від 17.04.2023 виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 (боржник) помер. Заявником у актовому записі зазначено ОСОБА_7 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

У вказаному вище актовому записі крім іншого зазначено, що факт смерті також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть (остаточне) № 388 від 17.04.2023 виданого Комунальним некомерційним підприємством «Міністерства клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради.

13.12.2023 приватним виконавцем було отримано відповідь на запит завідувача Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А., відповідно до якої було встановлено, що за заявою спадкоємця 25.07.2023 Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 99/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , проте свідоцтво про право на спадщину після смерті останнього не видавалося.

Відмовляючи в задоволенні подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано до суду належних та допустимих доказів, що в розумінні статей 77-78 ЦПК України належності боржнику майна, яким він володіє спільно з іншими особами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною третьою, четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця.

Статтею 316 ЦК України закріплено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

На підставі ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Зі змісту зазначених норм вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV(із змінами) регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення, визнання та захисту державою таких прав. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Враховуючи зазначене, станом на теперішній час відсутні будь-які докази, що підтверджують володіння вказаною квартирою ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Частинами першою та третьою статті 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до актового запису про смерть № 327 від 17.04.2023 виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 (боржник) помер.

13.12.2023 приватним виконавцем було отримано відповідь на запит завідувача Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А., відповідно до якої було встановлено, що за заявою спадкоємця 25.07.2023 Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 99/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , проте свідоцтво про право на спадщину після смерті останнього не видавалося.

Враховуючи вищезазначене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лідії Анатоліївни - залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Судді: