Справа № 2-1394/02
Провадження № 4-с/522/37/24
УХВАЛА

16 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді Суворової О.В.,

за участі секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одеса матеріали скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Желдакова Я.І., стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження начальник Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв О.О. на дії та бездіяльність державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Желдакова Я.І., стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження начальник Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв О.О. на дії та бездіяльність державного виконавця.

Матеріали скарги суддя отримала 15.03.2024 року.

Ухвалою суду від 18.03.2024 року відкрито провадження по справі.

У судове засідання 16.05.2024 року з`явився представник скаржника ОСОБА_1 адв. ОСОБА_3 , який просив провести слухання справи без фіксування судового процесу, просив скаргу на бездіяльність державного виконавця задовольнити в частині зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 .

Представник Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, шляхом направлення на електронну пошту, яку отримано, що підтверджується довідками (а.с.25,45), однак про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення на адресу суду не надходило.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Рішенням місцевого Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2002 року справа №2-1394/02 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріального та моральної шкоди задоволено частково, в частині стягнення відшкодування матеріального та моральної шкоди з ОСОБА_5 відмовлено (а.с.34-35).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2002 було скасовано та справу направлено на новий розгляд (а.с.36-37).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2005 ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.38-39).

Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 14.02.2024 №34895/04-04 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за фізичними особами: « ОСОБА_6 , ОСОБА_7 » (П.І.Б. вказане російською мовою, згідно із записом у реєстровій книзі) та перебуває у спільній сумісній власності (а.с.9).

Відповідно до інформаційної довідки №366936364 від 22.04.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається зареєстроване наступне обтяження: тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 8189345, зареєстровано 14.11.2008 Першою Одеською державною нотаріальною конторою, об`єкт обтяження: 1/2 частки квартири , адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_1 (а.с.10). Аналогічна інформація міститься і в інформаційній довідці №369304014 від 11.03.2024 (а.с.11-12).

Відповідно до відповіді від 26.02.2024 року №439/01-20 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ладіної Л.С., вказано, що в матеріалах архівного фонду Першої Одеської державної нотаріальної контори міститься постанова Приморського РВ ДВС управління юстиції у м. Одесі АВ № 962462 від 22.04.2004 р. щодо накладення арешту на все майно ОСОБА_1 , а саме: 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . На підставі вказаної постанови Першою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1247/2003, накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . Відомості про зняття арешту в матеріалах справи відсутні. До відповіді було додано копію постанови Приморського РВ ДВС управління юстиції у м. Одесі АВ № 962462 від 22.04.2004 (а.с.13-15).

Відповідно до листа начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.03.2024 №41195, вбачається, що станом на 04.03.2024 в Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні відкриті виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 .(а.с.20).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК, - Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. а ч.1, ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України, передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено , що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Зазначений правовий висновок Верховного суду визначено у постанові ВП ВС від 12.02.2020 р. № 813/1341/15. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 24.05.2021 року по справі №712/12136/18.

Окрім того, на момент закінчення виконавчих проваджень, відділ державної виконавчої служби діяв згідно порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затверджено наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5 (надалі Порядок), згідно п.п.9.9-9.10 якого строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.9.10. Порядку - завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Наприклад, виконавчі провадження з трирічним строком зберігання, завершені у 2009 році, можуть включатися в акт, що буде складений не раніше 1 січня 2013 року.

Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Отже, з наведених норм вбачається, що саме завершені виконавчі провадження підлягають знищенню у разі закінчення строку їх зберігання.

Таким чином, у випадку наявності арешту на майно боржника, яке не було знято під час закінчення виконавчого провадження , у виконавчої служби відсутнє право на скасування відповідної постанови, а у випадку якщо не встановлено порушення порядку накладення арешту у керівника відповідного відділу виконавчої служби також відсутнє відповідне право. Єдиною можливістю , визначеною законодавцем, щодо зняття арешту є відповідне рішення суду, на підставі якого арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня. Одночасно із цим Законом визначено єдина підстава звернення до суду для отримання відповідного рішення суду боржником (колишнім боржником по закритому виконавчому провадженню ), як стороною виконавчого провадження шляхом звернення із скаргою на дії виконавчої служби, так як порядок звернення власника майна із відповідним позовом, визначений лише у випадку якщо цей власник не є, та не був стороною виконавчого провадження.

Судом встановлено про необхідність зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 8189345, зареєстровано 14.11.2008 Першою Одеською державною нотаріальною конторою, об`єкт обтяження: частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 22.04.2003 року, серія АА № 288837, оскільки не знятий арешт з майна заявника порушує його права, як власника. Таким чином, суд приходить до висновку, що подана скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.447,448,449,450,451,452 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Желдакова Я.І., стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження начальник Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв О.О. на дії та бездіяльність державного виконавця - задовольнити.

Зобов`язати начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гусєва О.О. або іншу посадову особу Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 8189345, зареєстровано 14.11.2008 р. Першою Одеською державною нотаріальною конторою, об`єкт обтяження: частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 22.04.2003 року, серія АА № 288837.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду складено 16.05.2024 року.

Суддя О.В.Суворова