ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/767/24
Провадження №2-о/477/62/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складi:

головуючого судді Семенової Л.М.,

при секретарях Пихтіні О.О., Сеніній В.О.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Островської О.В.,

представника заінтересованої особи - Миколаївського обласного територіального центру комплектування Голубашенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

8 квітня 2024 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту сумісного проживання з своїм цивільним чоловіком ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу в період з 2011 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявленої вимоги зазначила, що перебувала з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з 23.02.2008 року по 2010 рік. Починаючи з 2011 року вона з ОСОБА_4 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 , по день його смерті а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Разом відпочивали та працювали.

З початком повномасштабної війни росії проти України вона вимушена була на деякий час евакуюватися у зв`язку з бойовими діями, а ОСОБА_4 пішов у служити у Збройні Сили України та виконував свій обов`язок по захисту Батьківщини. За час служби він неодноразово приходив у відпустку на декілька днів, часто спілкувалися по телефону. Частину заробітної плати, яку отримував при проходженні служби чоловік переказував їй на рахунок який відкрито на її ім`я у першому Українському міжнародному банку.

09.05.2023 року її цивільний чоловік при поверненні з бойового завдання помер від серцевого нападу.

Відповідно до Закону «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 для отримання одноразової соціальної допомоги як дружині загиблого. Однак їй було відмовлено та роз`яснено про відсутність такого права, так як вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_4 .

Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 має для неї юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати своє право на отримання передбачених законом пільг та виплат як член сім`ї загиблого військовослужбовця.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 подав відзив на заяву в якому зазначив, що вважає заяву необґрунтованою, а відтак такою, яка не підлягає до задоволення.

Оскільки належних, допустимих і достатніх доказів про проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю та на підтвердження спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків заявником не надано, відповідно відсутні підстави для визнання такого факту доведеним.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Островська О.В. вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на викладені в заяві обставини. Просили про задоволення заяви.

Представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_3 в судовому засіданні щодо задоволення вимог заявниці заперечив з підстав, викладених у відзиві на заяву. Просив у задоволенні заяви відмовити.

Допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомили суду, що заявниця дійсно проживала з ОСОБА_8 однією сім`єю починаючи з 2008 року. Про факт їх розлучення їм нічого не відомо. Неодноразово приходили до них за місцем проживання на гостину. Разом працювали з ОСОБА_4 та неодноразово у розмовах з ним чули розповіді про його дружину ОСОБА_1 .. Його поховання також здійснила його дружина ОСОБА_1 , проживали вони однією сім`єю, вели спільний побут, робили ремонт у будинку.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Згідно положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 2011 року по день його смерті, про що свідчить наявність спільного місця проживання та побуту, матеріальна підтримка ОСОБА_1 з боку ОСОБА_4 та наявність спільного відпочинку, що підтверджується доказами які надані заявником до матеріалів заяви, а саме путівкою від 23.08.2021 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , де ОСОБА_4 зазначений як чоловік, роздруківкою телефонних дзвінків на мобільний номер заявниці від ОСОБА_4 , з чого вбачається тісне спілкування заявниці з ОСОБА_4 , сімейними фото сумісних відпочинків та показами свідків, які підтвердили проживання заявниці разом з ОСОБА_4 однією сім`єю протягом тривалого часу. Крім того, як вбачається з медичної страховки, датованої 5 травня 2021 року на ім`я ОСОБА_4 у своїх анкетних даних він зазначав ОСОБА_1 як дружину.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту, що має юридичне значення: проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про смерть від 16. 05.2023 року актовий запис №856 Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві, до його смерті, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2011 року по день смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Л.М. Семенова