Справа № 631/87/24
Провадження № 2-о/615/15/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

присяжних Манжелій І.А., Мельник В.В.,

секретаря судового засідання Клименко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, про оголошення фізичної особи померлою,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

встановив:

13.02.2024 з Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла цивільна справа, в якій заявник просить оголосити померлою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , днем її смерті вважати день набрання законної сили рішенням суду про оголошення померлою.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що мати - ОСОБА_2 на початку квітня 2019 року у супроводі його сестри виїхала до РФ. В подальшому дізнався від сестри, що 03.05.2019 медичною установою на території РФ видано сигнальний лист, в якому констатована біологічна смерть матері. Зі слів сестри, свідоцтво про смерть матері не видавалось, оскільки перебувала на території РФ впродовж одного місяця. Оголошення ОСОБА_2 померлою необхідно для оформлення спадкових прав.

13.03.2024 представник заінтересованої особи ОСОБА_3 надала відзив на заяву, в якому повідомила, що повноваження міжрегіональних управлінь відносяться до повноважень контролюючого та методичного органу у цій сфері, а не до повноважень по внесенню відповідних змін до актів цивільного стану чи проведення державної реєстрації таких актів. Такі повноваження належать відділам державної реєстрації актів цивільного стану у відповідних місцевостях. Відтак, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, на думку представника, не може вважатися зацікавленою особою при розгляді заяви про оголошення особи померлою.

Звернула увагу, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Обов`язок щодо доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою у місці її постійного проживання протягом трьох років, надання доказів на підтвердження факту смерті або наявності обставин, які б доводили, що ця особа пропала безвісті за умов, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, покладається чинним законодавством України саме на заявника.

В судовому засіданні заявник наполягав на задоволенні заяви, оскільки оголошення матері померлою, на його думку, є єдиною підставою для реєстрації її смерті. Про відсутність встановлених законом доказів про факт смерті матері зрозумів зі слів сестри. Особисто з приводу їх отримання до державних органів не звертався. В РАГСі Красноградського району відмовили у реєстрації факту смерті матері через розірвання договору між країнами про правову допомогу в зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України.

Представник заінтересованої особи просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.223 ЦПК).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд доходить висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що матір`ю заявника є ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17.08.1972 ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №2639.

В паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданому 30.07.2005 Нововодолазьким РВУМВС України в Харківській області, особисті дані матері значаться як ОСОБА_2 на українській мові та ОСОБА_2 на російській мові, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Петрівка Троїцького району Алтайського краю.

10.02.2005 ОСОБА_2 , яка на той час проживала в с. Юр`ївка Губкінського району Белгородської області, склала заповіт, посвідчений секретарем Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, зареєстрований в реєстрі за №11, яким заповіла все своє майно заявнику.

Згідно довідки №1/192, виданої 21.06.2019 Караванським старостинським округом №1 Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживала з 1984 року по квітень 2019 року разом із сином заявником у справі.

Із акту обстеження житлово-побутових умов від 25.01.2024, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані заявник і ОСОБА_2 , яка фактично не проживає з квітня 2019 року.

Як вбачається із сигнального листа в поліклініку міста Губкина ОГБУЗ «Губкинская ССМП», 03.05.2019 о 10:55 год. обслуговано виклик за адресою: АДРЕСА_2 , де констатовано біологічну смерть ОСОБА_2 .

За повідомленням заступника начальника поліції ОМВД Росії по м. Губкину Фоменко В.В. №2140 від 15.05.2019, за фактом смерті ОСОБА_2 проведена перевірка, за результатами якої встановлено відсутність кримінального та адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим матеріал списаний в номенклатурну справу.

На наданій заявником фотографії зображено поховання на кладовищі з табличкою на пам`ятному хресті з написом « ОСОБА_2 01.09.1931 03.05.2019».

Відповідно до інформації Красноградського відділу ДРАЦС у Красноградському районі Харківської області СМУМЮ від 06.04.2024, у реєстрації смерті ОСОБА_2 відмовлено, оскільки заявником не надано жодного передбаченого законодавством документа, який підтверджував би факт смерті.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В окремому провадженні суд, зокрема, розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ст.315 ЦПК України).

Ч.1 ст.46 ЦК встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті (ч.1 ст.47 ЦК).

Разом з тим, із наданих заявником доказів слідує, що ОСОБА_2 померла на території РФ.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України в судовому порядку може бути встановлено лише факт смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно ст.13 ЗУ «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

До повномасштабної агресії РФ правові відносини між Україною та РФ у цивільних та сімейних справах були врегульовані Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року (в редакції Протоколу до неї 1997 року), яка дозволяла приймати документи про реєстрацію актів цивільного стану, видані на території, зокрема РФ, без проставлення апостиля.

Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» дію зазначених міжнародних документів зупинено у відносинах із РФ.

Разом з тим, постановою КМУ від 04.02.2023 №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» визначено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Таким чином, свідоцтво про смерть, видане компетентним органом РФ, визнається на території України без додаткового засвідчення, тобто без проставлення апостиля на час дії воєнного стану та протягом 6 місяців після його припинення або скасування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК).

Оцінивши наведені заявником обставини, письмові докази в сукупності, враховуючи, що одним із основних документів, на підставі яких здійснюється поховання особи, є свідоцтво про смерть, видане компетентним органом РФ, твердження заявника, що свідоцтво про смерть його матері не видавалось, оскільки вона перебувала на території РФ впродовж одного місяця, суд вважає не спроможними, в зв`язку з чим в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.265,268 ЦПК, на підставі викладеного суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, про оголошення померлою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова

Присяжні І.А. Манжелій

В.В. Мельник