Справа № 132/2225/16-ц
Провадження № 22-ц/801/2029/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Каращук О. Г.
Доповідач:Копаничук С. Г.
УХВАЛА

10 вересня 2024 рокуСправа № 132/2225/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Копаничук С. Г.,

суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року у справі за поданням відділу державної виконавчої служби Калинівського РУЮ про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань,

встановив:

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення поспортного документа до виконання зобовязань, покладених на нього наказом Господарського суду Вінницької області №902/89/14 від 22.04.2014 про стягнення з приватного підприємства "ПОДІЛЛЯ ТЕХСЕРВІС на користь ПАТ "ПРИВАТБАНК" 19185,71 грн. заборгованості за кредитом; 10053,31 грн - заборгованості по процентах; 3952,55 грн - пені, 2418, 32 комісії, 1827 - судового збору.

23 серпня 2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року. Зазначає, що участі у розгляді подання державного виконавця не брав, про дату судового засідання не повідомлявся, копії оскаржуваної ухвали не отримував.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 серпня 2024 року витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

30 серпня 2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали справи, що зберігались в архіві суду, з яких вбачається, що матеріали справи знищені, а в архіві суду зберігається лише копія оскаржуваної ухвали.

Згідно із наказом Державної судової адміністрації України від 07.12.2017 № 1087 термін зберігання справи, пов`язані з виконанням судових рішень становить 3 роки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Встановлено, що судовим наказом Господарського суду Вінницької області №902/89/14 від 22.04.2014 стягнуто з приватного підприємства "ПОДІЛЛЯ ТЕХСЕРВІС" на користь ПАТ "ПРИВАТБАНК" 19185,71 грн. заборгованості за кредитом; 10053,31 грн - заборгованості по процентах; 3952,55 грн - пені, 2418, 32 - комісії, 1827 - судового збору.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи, однак в судове засідання не з?явився. Крім цього, державний виконавець повідомляв ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного судового наказу та вчинені виконавчі дії, арешт рахунків, тощо.

На даний час матеріали справи по оскаржуваній ухвалі знищено, тому спростувати або підтвердити доводи ОСОБА_1 про неповідомлення його судом та не вручення копії судового рішення, неможливо. Доказів виконання судового наказу про погашення боргу чи закінчення виконавчого провадження ОСОБА_1 апеляційному суду не надав.

Враховуючи викладене та те, що з моменту постановлення оскаржуваної ухвали пройшло понад 8 років і матеріали справи знищені, поновлення строку апеляційного оскарження ухвали, виходячи лише з нічим не підтверджених доводів ОСОБА_1 , порушить принцип юридичної визначеності.

При цьому колегія суддів враховує, що згідно п. 4 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом від 02.04.2012 № 512/5 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України на підставі пунктів 19, 20 розділу III, пункту 16 розділу VIII, пункту 6 розділу XVI цієї Інструкції. Можливість зняти обмеження у праві виїзду за межі України в процедурі виконавчого провадження для ОСОБА_1 не втрачена.

Ураховуючи викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 354, 357, 358 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук