РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Галінської В.В.

секретар судового засідання Калетинець Т.В.,

справа № 569/11297/24

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення-,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся у Рівненській міський суд Рівненської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яка мотивована тим, що із заявником проживає його теща ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Обгрунтовуючи свої вимоги заявник вказує, що ОСОБА_2 має діагноз: наслідки перенесеного ГПМК (гострого порушення мозкового кровообігу) за геморагічним типом у вигляді сенсомоторної афазії і правобічним геміпарезом, поширений остеохондроз хребта, внаслідок чого прикута до ліжка, нерухома, ість з ложки лише подріблену їжу, не контролює фізіологічні потреби, в зв`язку з чим має залежність від інших осіб і повну нездатність до самообслуговування та потребує стороннього догляду. Заявник піклується про неї, оскільки її єдина дочка ОСОБА_3 з жовтня 2022 року перез повномасштабне вторгнення рф на територію України виїхала до Королівства Бельгії з наймолодшою донькою, де проживає і працевлаштована. Чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших близьких родичів, які б могли здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , яка потребує сторонного догляду немає.

На підставі наведеного заявник просить суд встановити факт, що саме він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснює постійний догляд за своєю тещею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживанняч: АДРЕСА_1 ), яка по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, проте представником подано до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, заяву просив задовольнити.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи у суді повідомлена належним чином, проте подала до суду заяву, в якій повідомила про неможливість прибути до суду і просила розглянути заяву без її участі, підтвердила, що ОСОБА_1 дійсно здійснює постійний догляд за нею, оскільки по стану свого здоров`я вона не може робити це самостійно.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи у суді повідомлена належним чином, проте подала до суду заяву, в якій просила розглянути заяву без її присутності, оскільки вона проживає в Бельгії і не може з`явитися в суд, підтвердила всі обставини, які викладені у заяві ОСОБА_1 , який дійсно здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 .

Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вирішив наступне.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦПК України.

Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. Держава дбає про розвиток фізичної культури і спорту, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя (ст.49).

В судовому засіданні встановлено, що разом із заявником проживає його теща ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Факт родинних відносин підтверджується даними свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 31.12.1975р., свідоцтва про укладення шлюбу між заявником та ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 28.04.1995р.

З матеріалів справи встановлено, що теща заявника ОСОБА_2 має діагноз: наслідки перенесеного ГПМК за геморагічним типом у вигляді сенсомоторної афазії і правобічним геміпарезом, поширений остеохондроз хребта. За станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, як особа, що не здатна до самообслуговування безтерміново. Відповідний факт підтверджується медичним заключенням лікарсько-консультативної комісії №333 від 06.08.2018р., висновком про наявність порушення функцій організму через невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №444 від 26.12.2023р.

Як вказує заявник, з моменту перенесення ОСОБА_2 ГМПК, а саме з 2018 року остання проживає за адресою реєстрації та проживання заявника: АДРЕСА_1 . Після перенесеного ГПМК ОСОБА_2 прикута до ліжка, нерухома, їсть з ложки подрібнену їжу, не контролює фізіологічні потреби, в зв`язку з чим має залежність від інших осіб і повну нездатність до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду. З 2022 року, а саме з часу виїзду доньки ОСОБА_2 . ОСОБА_3 (дружини заявника) він готує їжу ОСОБА_2 , здійснює гігієнічні процедури, прибирає, купує необхідні їй ліки, продукти харчування, в разі погіршення стану здоров`я здійснює виклик медичних працівників, тобто здійснює постійний догляд за тещею.

Із заяви вбачається, що з жовтня 2022 року єдина донька ОСОБА_2 ОСОБА_3 (дружина заявника), через повномасштабне вторгнення рф на територію України виїхала до Королівства Бельгії з наймолодшою дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до старших дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . На даний час дружина заявника ОСОБА_3 проживає в Королівстві Бельгії, там і працевлаштована.

Дана обставина унеможливлює здійснення донькою ОСОБА_2 ОСОБА_3 постійного догляду за своєю матір`ю.

Чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 24.04.2019р.

Як стверджує заявник, інших близьких родичів, які б могли здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , яка потребує стороннього догляду немає.

Таким чином підтверджується, що заявник здійснює постійний догляд вдома на непрофесійній основі за хворою тещею ОСОБА_2 , яка потребує постійного догляду, а іншим чином встановити даний факт можливості не має.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Встановлено, що заявник здійснює утримання та постійний догляд за своєю тещею, а встановлення того факту, що заявник є особою, яка здійснює постійний догляд за своєю тещею, має для заявника юридичне значення, оскільки від цього факту залежить виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги».

Розглядаючи дану заяву суд виходить з того, що чинним законодавством не передбачено видачу документу, який би підтверджував факт того, що заявник самостійно доглядає та утримує свого родича похилого віку, відповідно даний факт, може бути встановлений виключно рішенням суду, прийнятим в порядку непозовного цивільного судочинства, зокрема, згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.2 ст.8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується.

Статтею першою Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» визначено, що обмеження життєдіяльності це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами. Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, зумовленими професійним захворюванням, травмою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати туалет, потребують допомоги при прогулянках тощо).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися…».

Отже, суд, оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що вказані докази достовірно свідчать про те, що заявник дійсно здійснює утримання та постійний догляд за своєю хворою тещею ОСОБА_2 , яка внаслідок перенесеного ГПМК за геморагічним типом у вигляді сенсомоторної афазії і правобічним геміпарезом, поширеного остеохондрозу хребта, потребує постійного стороннього догляду, як особа, яка не здатна до самообслуговування, догляд має характер постійної допомоги, яка надається систематично, він зайнятий самостійним доглядом за своєю тещею, веденням спільного побуту та домашнього господарства, має змогу забезпечувати потреби родича з категорії вразливих груп населення, а інших осіб, які можуть здійснювати догляд за хворою - немає, а відтак, заявник правомірно просить суд встановити зазначений юридичний факт.

На підставі викладеного, відповідно до вимог та керуючись ст.ст.2-5,10,12,13,18,81,144,223,247,293,259,263-265,315 ЦПК України, суд:

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_10 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) здійснює постійний догляд за своєю тещею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ), яка по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

заявник ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

заінтересована особа ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

заінтересована особа: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя -