Справа № 303/1789/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Курах Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гейруш Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 15000 грн. щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указала, що проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. У сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їхні відносини припинилися, коли сину був рік, дитина залишились проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона самостійно несе всі інші витрати дитини на оздоровлення, харчування, лікування, навчання. Дитина хворіє та потребує додаткових коштів.

Відповідач являється фізичною особою підприємцем, отримує достатній дохід для того, щоб допомагати їй утримувати дитину.

Ухвалою судді від 08.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито з призначенням справи до розгляду в судовому засіданні.

10.04.2024 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив, у якому заперечив щодо заявлених вимог позивача, вважає, що позов слід задовольнити частково. Вказав, що не ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню сина. Однак в зв`язку з тим, що позивач перешкоджає його спілкуванні з сином то це утрудняє можливість належним чином забезпечувати дитину необхідним. Просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн., щомісячно.

22.04.2024 року позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, у якому заперечила твердження відповідача, що вона перешкоджає йому у спілкуванні з сином. Допоки відповідач приймав участь в утриманні дитини хоть частково, вона не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів. Однак вже більше року відповідач не допомагає їй матеріально, крім того за цей період жодного разу не бачив дитину. Враховуючи, що дитина потребує великі витрати задля покращення стану здоров`я, матеріальну можливість відповідача сплачувати аліменти тому просить суд задовільнити позов в повному обсязі.

01.05.2024 року від відповідача до суду надійшли заперечення, у яких зазначив, що матеріали справи не містять докази, що підтверджують можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

28.05.2024 року від відповідача до суду надійшли пояснення до яких додав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку про джерела/суми нарахованого доходу та копію податкової декларації платника єдиного податку ФОП за 2023 рік.

У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, про розгляд справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено устатті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно достатті 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

При розгляді справи судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Дитина проживає разом з матір`ю (позивачем по справі) ОСОБА_1 .

Разом з тим встановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє, що значно підвищує витрати на його утримання та лікування, що підтверджено довідкою, витягом з протоколу ЛКК, оглядом сімейного лікаря, квитанціями про сплату медичних послуг, довідкою про відвідування занять у психолога та покупки продуктів харчуванння (а.с.7-20, 22-23).

З поданих відповідачем копій квитанцій ОСОБА_2 вбачається, що у період з 2022 року по 2023 рік батько дитини перераховував грошові кошти в загальній сумі 51635,18 гривень.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку.

Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка у позовній заяві пояснила, що самостійно не може покрити всі витрати на дитину. Так, дитині встановлений діагноз аутизм. Ці діти потребують не лише вживання постійних медикаментів, масажів, але й регулярних занять. Дитина потребує постійного догляду, корекції її поведінки, регулярності вживання медичних препаратів. Порушення такого порядку має наслідком регрес у поведінці дитини, гальмування її розвитку.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на те, що він перераховує кошти та надає кошти позивачу на утримання дитини. З наданих квитанцій вбачається, що платежі здійснювалися. Заперечуючи проти позову, відповідач також надав податкову декларацію платника єдиного податку ФОП за 2023 рік в якій річна сума доходу складає 650000 грн., однак ця сума не є його прибутком за рік, а річним оборотом, який не відображає витрати на здійснення підприємницької діяльності.

При визначенні розміру аліментів суд враховує подану податкову декларацію платника єдиного податку ФОП за 2023 рік для визначення матеріального стану відповідача.

Доказів про те, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим несе витрати, доказів понесених інших обов`язкових витрат на своє утримання останнім також надано не було.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що наразі дитина сторін проживає разом з матір`ю, так як ОСОБА_2 є його батьком та на нього покладено однаковий з ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їх дитини, наявність діагнозу у дитини (що беззаперечно свідчить про потребу у додаткових коштах як на придбання медичних препаратів, так і для розвитку дитини та її соціалізацію), суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 10000 грн. щомісячно.

Суд звертає увагу на те, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника аліментів, останній має право звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. А у разі, коли дитина буде проживати з платником аліментів та перебувати на його утриманні, останній може звернутися до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів. Позивач також наділений правом на звернення до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів, зміну способу їх стягнення.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову частково.

На підставі ч. 1ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць згідно із вимогами ст.430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Судові витрат від оплати яких позивач звільнений на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.141, 180, 181, 182, 192 СК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 247 ч.2, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 26.02.2024 року і до досягнення дітиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Представник відповідача: ОСОБА_4 (вул.Цібере, 91, м.Мукачево, Закарпатська область).

Головуюча Л.В.Курах