Справа № 345/2291/17
Провадження № 22-ц/4808/1010/24
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Девляшевського В. А.,

Максюти І. О.,

секретар Петрів Д. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2024 року в складі судді Кулаєць Б. О., ухвалене в м. Калуш Івано-Франківської області, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2023 року у справі № 345/2291/17.

Заяву мотивувала тим, що на підставі подання головного державного виконавця Калуського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вирастока Ю. М. від 30 травня 2023 року, яке задоволене ухвалою Калуського міськрайонного суду від 03 липня 2023 року по справі № 345/2291/17, тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України фізичну особу ОСОБА_1 . Із зазначеною ухвалою вона ознайомилась 04 серпня 2023 року, отримавши її через канцелярію Калуського міськрайонного суду, після чого, з метою з`ясування усіх обставин, які спричинили вказане подання державного виконавця і постановлення оскаржуваної ухвали, доручила своєму адвокату звернутися 07 серпня 2023 року до Калуського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції зі заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 68450327.

Про постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору і розміру витрат у ВП № 68450327 вона довідалась лише після того, як її представник адвокат Ватутін І. П. надав їй фотокопії, зроблені ним під час ознайомлення 07 серпня 2023 року з матеріалами виконавчого провадження. Також виконавець надав реквізити депозитного рахунку, на який потрібно вносити кошти на погашення заборгованості у виконавчому провадженні. З того часу вона регулярно в міру своїх можливостей сплачує цю заборгованість.

Заявниця зазначає, що не мала і не має наміру виїхати за межі України з метою ухилення від виконання судового рішення. Вона дійсно тричі, на короткі терміни, виїжджала задля вирішення питань, пов`язаних з волонтерською гуманітарною діяльністю, якою вона займається від часу російської збройної агресії проти України. Ці поїздки були короткотермінові, і сам факт перетину нею кордону жодним чином не свідчить про її наміри чи бажання покинути територію України задля ухилення від виконання судового рішення. Навпаки, нею щомісяця вносяться на рахунок Калуського ВДВС платежі, що підтверджується квитанціями, які додані до матеріалів справи. Окрім цього, зважаючи на її пенсійний вік, вона має потребу періодичного проходження медичного обстеження та лікування у відповідних медичних закладах, які знаходяться за межами України.

Вказані обставини, на думку заявниці, свідчать про наявність підстав для скасування тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 31 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене ОСОБА_1 , ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2023 року у справі № 345/2291/17.

В апеляційній скарзі представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати, в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування скарги посилається на те, що суд задовольняючи заяву ОСОБА_1 не дослідив факту того, що остання маючи можливість повністю виконати свої обов`язки покладені на неї рішенням по справі № 345/3027/18, лише робить імітацію їх виконання, що свідчить про фактичне ухилення від виконання рішення суду. Так, лише після прийняття ухвали Калуського міськрайонного суду від 03 липня 2023 року ОСОБА_1 внесла мізерну суму у розмірі 40 000 грн., маючи при цьому власні кошти у розмірі 29 955 626 грн., які були сплачені їй АТ «ПриватБанк» під час примусового виконання іншого виконавчого листа по справі № 345/3027/18.

Окрім того, сторона апелянта критично ставиться до наданих заявницею доказів про здійснення нею волонтерської діяльності. Так, у довідці БО «БО ТУРБОТА» № Д-01/24 від 29 травня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 05 лютого 2024 року уклала договір про провадження волонтерської діяльності. Відповідно до пункту 3 додатку № 1 цього договору, вона надає волонтерську допомогу Фонду у якості водія автомобіля щодо доставки автомобілів з країн Європейського Союзу до України та подальшої доставки по території України. Зауважує, що дана довідка містить інформацію, що не відповідає дійсності. ОСОБА_1 вказану в довідці волонтерську діяльність у якості водія по доставці автомобілів з країн Європейського Союзу до України не здійснює, оскільки боржниця обмежена у праві виїзду за кордон. Даною довідкою заявниця та її представник намагаються ввести суд в оману, що свідчить про наявність в їх діях недобросовістності.

Що стосується посилання на необізнаність боржником номера рахунка ДВС, то варто зазначити, що це взагалі не впливає на її обов`язок виконувати рішення суду, а ще раз свідчить про ухилення від його виконання (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Ватутін І. П. посилається на те, що суд постановляючи оскаржувану ухвалу належно і всебічно дослідив усі наявні в матеріалах справи документальні докази, що були надані усіма сторонами, надав усім учасникам справи у повній мірі обґрунтувати і висловити свої доводи чи заперечення. Твердження апелянта про прийняття рішення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи і порушення судом норм процесуального і матеріального права є голослівними і нічим не підтвердженими. Враховуючи наведене просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу Калуського міськрайонного суду від 31 травня 2024 року залишити без змін.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Шевченка А. О. та представника Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вирастка Ю. М., які просили скаргу задовольнити, представника ОСОБА_1 адвоката Ватутіна І. П., який просив ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження № 68450327 з виконання виконавчого листа № 345/2291/17, виданого 22 вересня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 474 978,10 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 20 червня 2017 року становить 12 360 414 грн. по тілу кредиту згідно договору № LOK-КС-036 від 15 листопада 2006 року та 50 000 грн. судового збору (а.с. 3, 7).

Ухвалою Калуського міськрайонного районного суду від 03 липня 2023 року у справі № 345/2291/17 задоволено подання головного державного виконавця Калуського відділу ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вирасток Ю. М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 345/2291/17, виданим 22 вересня 2021 року про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 474 978,10 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 20 червня 2017 року становить 12 360 414 грн. по тілу кредиту згідно договору № LOK-КС-036 від 15 листопада 2006 року та 50 000 грн. судового збору (т. 4 а.с. 31-35).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року ухвалу Калуського міськрайонного суду від 03 липня 2023 року залишено без змін (т. 4 а.с. 128-131).

Як вбачається з копій квитанцій та скриншотів виписок про результати операцій, проведених в додатку «Ощад24», ОСОБА_1 , починаючи з 25 серпня 2023 року, тобто після постановлення ухвали суду про обмеження її у праві виїзду за межі України, частково погашає заборгованість у вищевказаному виконавчому провадженні. Зокрема, на рахунок виконавчої служби нею перераховано: 5 000 грн. 25 серпня 2023 року, 5 000 грн. 08 вересня 2023 року, 5 000 грн. 17 вересня 2023 року, 5 000 грн. 22 жовтня 2023 року, 5 000 грн. 23 листопада 2023 року, 5 000 29 січня 2024 року, 5 000 грн. 25 березня 2024 року, 5 000 грн. 21 квітня 2024 року (т. 4 а.с. 172-182).

Також матеріали справи містять довідку № Д-01/24 від 29 травня 2024 року та копію додатка № 1 до договору про продовження волонтерської діяльності № 40 від 05 лютого 2024 року.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно частини 3 статті 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішення інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань. Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також стаття 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні у даному випадку свідчить тривале невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Предметом розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення виконання судового рішення у вигляді обмеження боржника у праві виїзду за межі України як такої, а виключно наявність чи відсутність підстав для його скасування.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Тобто, звертаючись до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржник повинен довести факт зміни обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України.

Так, заявниця, вимагаючи скасування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, подала докази про часткове виконання рішення суду у виконавчому провадженні, у межах якого їй встановлено таке обмеження.

Також на спростування доводів апеляційної скарги нею додані докази здійснення волонтерської діяльності направленої як для задоволення потреб Збройних Сил України, так і надання допомоги дітям, постраждалим внаслідок збройної агресії росії проти України, в тому числі й передачі автомобіля військовій частині НОМЕР_1 .

Представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», звертаючись із апеляційною скаргою, не надав жодних доказів щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань по сплаті заборгованості за рішенням суду.

Оскільки тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, ухваленою на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для її скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 липня 2024 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

І. О. Максюта