Справа № 309/1116/24
Провадження № 2/309/275/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Сідей Я.Я.

з участю секретаря судового засідання: Свистак К.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Хуст цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 , яка діє як опікун в інтересах ОСОБА_2 до Хустської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталія Павлівна про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , яка діє як опікун в інтересах ОСОБА_2 , звернулася в суд з позовом до Хустської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталія Павлівна про визнання права власності в порядку спадкування. Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після її смерті залишився житловий будинок, що належав їй на підставі свідоцтва про право власності колгоспного двору на жилий будинок. ОСОБА_3 залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповідає ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частці кожному. З метою оформлення спадкових прав позивачка, звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Рошинець Н.П. з приводу оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 . У зв`язку з чим була заведена спадкова справа №103/2023 у нотаріуса та №71536424 - у спадковому реєстрі, що підтверджується витягом із спадкового реєстру №74675206 від 09.11.2023 року. Приватним нотаріусом роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину вона не може, оскільки правовстановлюючим документом на житловий будинок ОСОБА_3 є свідоцтво про право власності на майно колгоспного двору. У зв`язку чим, просить визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 спільної часткової власності на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 , загальною площею 91,2 м.кв., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання позивач не з`явилася. Представник позивачки адвокат Грицак Я.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги подав заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримують.

Представник Хустської міської ради А.Калин в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечують.

Приватний нотаріус Рошинець Н.П. в судове засідання не з`явилася. Подала заяву у якій не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з подачею позивачем, представником відповідача заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ч.4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 12 квітня 2022 року. (а.с.12)

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишила заповіт від 11.06.2019 року відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не воно не складалося і все те, що їй буде належати на день смерті і на що згідно з законом матиме право заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по 1/2 частці кожному. (а.с.14).

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок за адресою в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 393 від 22.03.1989 року (а.с.13).

Відповідно до довідки № 1802 від 22.02.2024, виданої Хустським державним підприємством технічної інвентаризації житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3 в цілому (а.с.17).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Отже виникнення права власності на нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року не є перешкодою для оформлення спадкових прав.

Також слід зазначити, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється:

оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями державними приймальними або державними технічними;

по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Таким чином, оскільки спірний будинок збудований до 05 серпня 1992 року, то прийняття його в експлуатацію не вимагалося.

Відтак оскільки спірний будинок збудовано до 05.08.1992, такий не є самочинним будівництвом, то такий будинок входить до складу спадщини за померлою ОСОБА_3 , однак відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок перешкоджає оформленню спадкових прав на нього у нотаріальному порядку, а отже такі права підлягають судовому захисту.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права.

Відтак відсутність реєстрації права власності на спірний будинок за ОСОБА_3 , а також відсутність в його спадкоємців ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , правовстановлюючих документів на спадкове майно після смерті спадкодавців (не оформлення ними спадщини) не є перешкодою для реалізації позивачем права на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , які фактично успадкували майно.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258-259, 264-265 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати право власності по 1/2 спільної часткової власності на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 загальною площею 91,2 м.кв., за ОСОБА_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Хустського

районного суду: Сідей Я.Я.