Справа № 945/1362/24 Головуюча у 1-й інстанції Шаронова Н. О.
Провадження № 22ц/812/1082/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 липня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Самчишиної Н. В., Локтіонової О. В.,

із секретарем: Ковальським Є. В.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області, постановлену 7 червня 2024 року під головуванням судді Шаронової Н. О. у приміщенні суду в місті Миколаєві зі складанням її повного тексту, по справі

за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Служба у справах дітей виконавчого комітету

Веснянської сільської ради

(далі Служба у справах дітей)

про встановлення факту, що має юридичне значення

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту самостійного виховання ним, як батьком, своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що між ним та матір`ю дитини розірвано шлюб на підставі судового рішення від 17 березня 2023 року, після чого донька залишилася на його вихованні та утриманні. Мати дитини не бере участі у вихованні спільної доньки.

Посилаючись на те, що за умовами воєнного часу передбачено встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком своєї дитини, просив суд встановити такий факт в порядку окремого провадження.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 7 червня 2024 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 відмовлено за положеннями частини 4 статті 315 ЦПК України. Роз`яснено про можливість звернення до суду із позовом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду про відмову у відкритті провадження за заявою та повернути справу до суду для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги зазначає, що між ним та матір`ю дитини відсутній спір, який може розглядатися у позовному провадженні, на підтвердження чого його колишня дружина надала відповідну заяву.

Тому встановлення такого факту, в умовах воєнного часу, має юридичні наслідки для заявника, так як вплине на його права і обов`язки, в той же час постановлена ухвала, навпаки, обмежила його у праві на судовий захист.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені ним у постанові від 22 квітня 2020 року та зроблені під час розгляду справи № 200/14136/17.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, в тому випадку, якщо чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення.

З матеріалів заяви про встановлення факту вбачається, що заявник розлучився з дружиною на підставі рішення суду, але при подачі позову про розірвання шлюбу вимог про залишення доньки на проживання разом з ним не заявив.

Не подано заявником до суду і позову у відповідності до статті 157, 159, 160-161 СК України щодо визначення місця проживання дитини.

Разом з тим, вважаючи, що факт самостійного виховання та утримання ним дитини може бути встановлений судом в окремому провадженні, без участі у розгляді справи, як матері дитини, так і тієї особи, яка є зацікавленою в умовах воєнного часу щодо наявності чи відсутності підтвердження заявником такого факту, ОСОБА_1 помилково та безпідставно подав заяву до суду в тому порядку, в якому не підлягають розгляду заявлені ним вимоги в порядку окремого провадження цивільного судочинства.

Тому судом правильно констатовано, що питання самостійного виховання і утримання дитини одним із батьків можливо лише шляхом подачі позовної заяви до суду у визначеному нормами Сімейного Кодексу України порядку, що є спором про право.

Сам вибір способу захисту порушеного права залежить від заявника, але в будь-якому разі передбачає його звернення до компетентного суду шляхом подачі позовної заяви. Внаслідок цього виключається розгляд справи в порядку окремого провадження за заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини за участю Служби у справах дітей, як заінтересованої особи.

За таких обставин судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за заявою про встановлення факту, який не може розглядатися в порядку окремого провадження, а підлягає розгляду в порядку позовного провадження в межах цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала у відповідності до статті 375 ЦПК України не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 7 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Н. В. Самчишина