ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/776/24 Номер провадження 22-ц/814/2538/24Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів:Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільнусправу за апеляційною скарг ою представника ОСОБА_1 адвоката Ярошенко Світлани Миколаївни

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2024 року, ухвалене суддею Самсоновою О.А., повний текст рішення складено 10 квітня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2024 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути додаткові витрати на утримання дитини разово у розмірі 17 988 грн. та понесені судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 з 2012. У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.03.2020 у справі №552/6422/19 шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , розірвано, визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з 24.12.2019. За рішенням Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 сплачує аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, яких на даний момент не достатньо для утримання та розвитку дитини. На сьогоднішній день у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану ОСОБА_4 зарахований до 5 класу на екстернатну форму навчання до ТОВ «Атмосферна школа». Вартість навчання за один рік становить 13 500,00 грн. Також син ОСОБА_4 активно навчається у комп`ютерній академії «ШАГ», вартість навчання за у якій квітень - червень 2023 року складає 7 430,00 грн, вересень-листопад 2023 року - 7 145,79 грн., грудень 2023 лютий 2024 року - 7 430,00 грн. Крім того, з огляду на наявність скарг матері ОСОБА_2 на здоров`я дитини, а саме на порушення постави, позивач звернулася за консультацією до лікаря ортопеда-травматолога дитячого. Вартість консультації лікаря в МЦ «Медіон» склала 470,00 грн. Добровільно відшкодувати їй половину додаткових витрат на утримання дитини відповідач відмовляється, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину додаткових витрат на утримання дитини, що становить 17 988,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 17 752,90 грн. на відшкодування додаткових витрат, понесених позивачем на утримання дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що зумовлені розвитком її здібностей та іншими особливими обставинами. За результатами розгляду справи по суті позовних вимог суд першої інстанції визнав, що долученими до матеріалів справи доказами підтверджені додаткові витрати позивача на утримання дитини, що пов`язані з розвитком їх здібностей та навчанням.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Ярошенко С.М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 17 752,90 грн. на відшкодування додаткових витрат, понесених позивачем на утримання дитини. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 17 752,90 грн. на відшкодування додаткових витрат, понесених позивачем на утримання дитини. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з батьком ніхто взагалі не погоджував, навіть усно, вибір школи, в тому числі, приватної школи для сина, тобто позивач ОСОБА_2 прийняла рішення самостійно з врахуванням своїх фінансових можливостей. Заперечення відповідача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та підтверджуються письмовими доказами, наданими позивачем, а саме фотоповідомленнями, котрі вона направляла відповідачу, та повідомляла, що вона вирішила, де буде навчатися син, не запитуючи, чи зможе відповідач фінансово приймати участь в оплаті навчання. Батько цікавився навчанням сина, як виявилося, останній був не в захваті, оскільки йому подобалися більш спортивні секції, в які його водив батько до того часу, як мати без згоди батька вивезла сина з України. Зазначає, що війна в країні безумовно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення. Як у мирний час, так і особливо у нинішніх реаліях, діти потребують особливої уваги та турботи, додаткових гарантій захисту їх прав та законних інтересів. Та чи є війна тією особливою обставиною, щоб переводити дитину на навчання до приватної школи. Війна впливає не лише на дітей, а в тому числі, і на дорослих, їх можливість працювати та заробляти кошти, проте судом не врахована і та обставина, що відповідач тимчасово не працює, має непостійній заробіток, проте сплачує аліменти у більшому розмірі, ніж присуджено рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.03.2020 у справі №552/6422/19. Звертає увагу, що в місті Полтава не закрито жодної школи у зв`язку з введенням воєнного стану, деякі заклади загальної освіти проводять комбіноване навчання як дистанційно, так і звичайне у класах, діти, перебуваючи за кордоном, продовжують навчатися в загальноосвітніх закладах на безоплатній основі. Позивачем ОСОБА_2 не надано жодного доказу, що дитина не мала можливість навчатися у навчальному закладі, в якому навчалася до війни, навіть не обґрунтувала необхідності переведення сина до приватного закладу, що підтверджує неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Фесенко Ю.О. просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого повторно 27.04.2022 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 6).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.03.2020 у справі №552/6422/19 місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено з матір`ю ОСОБА_2 .

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з 24.12.2019 (а.с. 9-10).

Виконавчий документ з виконання вказаного судового рішення щодо стягнення аліментів перебуває на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28.02.2024 за вих. №30226, заборгованість ОСОБА_1 по аліментам, що стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня (а.с. 31).

Так, довідкою від 08.12.2023 №1019, виданою ТОВ «ІТ ШАГ» у місті Полтава», підтверджується, що студент ОСОБА_4 навчається у Малій Комп`ютерній Академії ШАГ. Термін навчання з 21.03.2023 до 20.03.2028 (а.с. 7).

Вартість навчання за квітень - червень 2023 визначена у розмірі 7 430,00 грн (квитанція № 0.0..1 від 28.03.2023), за вересень-листопад 2023 - у розмірі 7 145,79 грн (квитанція № 0.0..1 від 17.08.2023) та за грудень 2023 - лютий 2024 у розмірі 7 430,00 грн (квитанція № 0.0..1 від 16.11.2023) оплачена позивачем ОСОБА_2 (а.с. 11-12).

Загальна сума витрат ОСОБА_2 на оплату занять дитини в Малій Комп`ютерній Академії ШАГ склала 22 005,79 грн.

Також, як підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Атмосферна школа» від 07.08.2023 №3146Е, ОСОБА_4 зарахований до 5 класу на екстернатну форму навчання до ТОВ «Атмосферна школа» (а.с. 7).

Вартість навчання у розмірі 13 500,00 грн оплачена позивачем, що підтверджується квитанцією від 26 липня 2023 року (а.с. 8).

Таким чином, судом першої інстанції визнано, що документально підтверджені додаткові витрати позивача на утримання дитини складають 35 505,79 грн (22005,79 грн + 13500,00 грн)

Тому суд першої інстанції визнав, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що зумовлені розвитком його здібностей та іншими особливими обставинами.

При цьому, судом першої інстанції відхилено заперечення відповідача та його представника щодо позову з посиланням на відсутність у дитини особливих здібностей до занять в Комп`ютерній академії ШАГ.

Також судом першої інстанції враховано, що ст. 185 СК України не передбачено звільнення батьків від обов`язку брати участь в додаткових витратах на дитину, якщо батьки не вбачають в дитині якихось особливих здібностей.

Крім того, судом першої інстанції визнано, що витрати на навчання в ТОВ «Атмосферна школа» також викликані особливими обставинами, а саме запровадженням в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

При цьому, вказану обставину не заперечує і відповідач, зазначаючи, що позивач з дитиною виїхала до Польщі через війну.

Судом першої інстанції також відхилено посилання відповідача на ту обставину, що дитина могла навчатися онлайн в державному навчальному закладі, що не вимагало б додаткової оплати.

При цьому, відповідач не надав суду будь-яких доказів того, чи надає навчальний заклад, у якому навчалася дитина до війни, можливість продовжити навчання онлайн або дистанційно.

Оскільки вказані витрати позивача зумовлені саме особливими обставинами, суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 26.08.2020 у справі №336/1488/19, у якій спір виник з інших обставин.

Щодо витрат, пов`язаних з одержанням консультації у Медичному центрі «Медіон» у розмірі 470,00 грн, враховуючи відсутність доказів щодо особливого стану здоров`я дитини, який потребує саме додаткових витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що дані витрати не виходять за межі звичайних витрат на утримання дитини та входять до складу сплачених відповідачем аліментних платежів.

Тому вказані витрати у розмірі 470 грн. не є додатковими витратами на утримання дитини згідно ст. 185 СК України та не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, з врахуванням ст. 141 СК України, суд першої інстанції визнав, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1/2 частина понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини: 35 505,79 грн / 2 = 17 752,90 грн.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини разово у розмірі 17 988 грн.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17), постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), постанові Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 провадження (61-1460св18).

Згідно ч. 4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду

За результатами розгляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає що суд першої інстанції, правильно застосувавши норми ст. 185 СК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що понесені нею витрати, спрямовані на розвиток здібностей сина ОСОБА_3 , отримання ним освіти, викликані саме особливими обставинами.

Доводи апеляційної скарги про те, що з батьком ніхто не погоджував, навіть усно, вибір школи, в тому числі, приватної школи для сина, тобто позивач ОСОБА_2 прийняла рішення самостійно з врахуванням своїх фінансових можливостей, що судом не врахована та обставина, що відповідач тимчасово не працює, має непостійній заробіток, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки обрання позивачем приватного закладу освіти з врахуванням особливої обстановки в країні, пов`язаної з військовою агресією рф, не впливає у даному випадку на наявність підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Вказані доводи є власними міркуваннями відповідача без належного обґрунтування.

При цьому, колегія суддів враховує, що відвідування школи країни перебування за межами України є обов`язковим, бажає того дитина та її батьки, чи ні. Більшість шкіл України, зокрема і міста Полтава, перейшли з очного навчання на дистанційне або змішане, тому додаткові витрати позивача ОСОБА_2 пов`язані з особливими обставинами та реалізацією права на освіту, що передбачене ст. 53 Конституції України. Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він тимчасово не працює і має непостійній заробіток.

Доводи апеляційної скарги, що понесені витрати не були погоджені з батьком, а тому мати дитини їх понесла на власний розсуд, не можуть бути прийняті в якості підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки така норма не має імперативного характеру, вказані обставини не впливають на висновки суду щодо обов`язку батька брати участь у додаткових витратах на дитину в частині отримання ним освіти, які були необхідними для дитини.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими та такими, які узгоджуються із матеріалами справи. При встановленні зазначених фактів судом не було допущено порушення норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права. Судом у відповідності до вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, правильно встановлено характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат, понесених на розвиток здібностей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та здобуття ним освіти.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ярошенко Світлани Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов