Справа № 488/1048/22 Головуюча у 1-й інстанції Чернявська Я. А.
Провадження № 22ц/812/1047/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 липня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Коломієць В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства (АТ) «Універсал Банк»

на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 9 травня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Чернявської Я. А. в місті Миколаєві зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2022 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 55 120 грн 35 коп. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначав, що за проектом monobank, на підставі якого оформлені відносини між банком та відповідачкою ОСОБА_1 за поданою нею анкетою-заявою від 22 жовтня 2018 року, на ім`я відповідачки відкрито поточний рахунок, де спеціальним платіжним засобом є платіжна картка monobank, а банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Тому на платіжній картці monobank, яка видана за заявою ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт в розмірі 50 000 грн, після використання якого він знову ставав доступним. Самі Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Втім, станом на 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 допущено порушення зобов`язань зі сплати щомісячного мінімального платежу, яке нею не усунуте протягом строку, зазначеного у пункті 5.17 Умов.

Внаслідок цього 26 листопада 2021 року кредит відповідачки переведено позивачем у іншу форму, «на вимогу», та за допомогою мобільного додатку на її адресу направлено повідомлення «пуш», як вимога про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій.

Посилаючись на ці обставини, банк просив стягнути з відповідачки за договором 55 120 грн 35 коп. загального розміру заборгованості, яка утворилася станом на 28 грудня 2021 року у вигляді загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), що складається із: 54 896 грн 55 коп. заборгованості за тілом кредиту та 223 грн 80 коп. боргу за порушення грошового зобов`язання.

Ухвалою судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 1 серпня 2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

У жовтні 2022 року відповідачка звернулась до суду з клопотаннями про призначення справи за правилами загального позовного провадження, оскільки нею не визнаються позовні вимоги АТ «Універсал Банк».

24 січня 2023 року відповідачкою ОСОБА_1 направлено заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про поновлення строку на подачу відзиву.

У лютому 2023 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому вона вважала позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку із вчиненням 15 березня 2021 року о 13 год 52 хв відносно нею злочину, що полягав у незаконному знятті з рахунку її власних коштів в розмірі 17 000 грн та 49 919 грн в межах кредитного ліміту. Злочин скоєно невідомими особами, які представилися працівниками банку, і використовуючи телефонний зв`язок, повідомили їй про зняття коштів з рахунку, що не відображається у мобільному додатку через його некоректну роботу. На їх прохання без повідомлення особистих даних, кодів тощо, вона декілька разів видалила та встановила мобільний додаток Monobank в своєму телефоні, нічого не підозрюючи. Після цього вона виявила зникнення коштів на рахунку та оскільки вже ніхто не телефонував почала підозрювати шахрайські дії.

Тому 16 березня 2021 року вона спочатку звернулася до банку, а вже на наступний день із заявою до органів національної поліції про скоєння відносно неї кримінального правопорушення. Постановою ВП №3 МРУП ГНПУ у Миколаївській області її визнано потерпілою у кримінальному провадженні. При цьому в самому провадженні чітко визначено, що шахраї заволоділи як її особистими коштами в розмірі 17 000 грн, так і коштами банку у вигляді кредитного ліміту в розмірі 49 919 грн.

Але, звертаючись до суду із цим позовом, банк не лише приховав зазначені та відомі йому обставини, але і не виконав власних обов`язків з гарантування безпеки проведення платежів, адже жодної ідентифікації і верифікації зазначених платежів проведено не було.

Додатково зазначила про неправильність проведеного банком розрахунку з тих підстав, що вказана процентна ставка не відповідає ставкам визначеним тарифами банку, а сама форма розрахунку не відповідає бухгалтерським нормам та стандартам.

Самі надані банком письмові докази не відображають проведені операції по картрахунку відповідачки та не можуть слугувати підтвердженням розрахованої заборгованості, та взагалі не можуть вважатись письмовими доказами.

Надала листування з банком у вигляді текстових повідомлень.

Клопотала про витребування Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг monobank, в редакції станом на 22 жовтня 2018 року, та станом на 15 березня 2021 року, а також тарифів або інших документів щодо користування чорною карткою monobank в редакції станом на 22 жовтня 2018 року та станом на 15 березня 2021 року, виписок по рахунках обліку заборгованості за укладеним з нею договором та виписок про щоденні оборотно-сальдові відомості за дні коли наявний рух коштів у період з 22 жовтня 2018 року по 29 грудня 2021 року.

14 лютого 2023 року позивачем надані додаткові письмові пояснення, в яких банк звертав увагу суду, що відповідачка не заперечує, що вона є клієнткою банку, на її ім`я відкрито рахунок та видана платіжна картка, а також що вона активно користувалась банківськими послугами проекту monobank. Одночасно повторно виклав обставини, підстави та порядок укладення договору та заперечував щодо твердження відповідачки про те, що внаслідок вчинення щодо неї шахрайських дій вона не повинна відшкодовувати заборгованість.

На переконання банку, відповідачка, здійснюючи, за її твердженням, несанкціоновані транзакції супроводила їх правильним введенням ПІН коду та згодом ОТП-паролю, після чого не здійснила дзвінків до служби безпеки банку, внаслідок чого такі дії не викликали у банку сумнівів, що клієнт діє від власного імені та в своїх інтересах.

При тому наголосив, що усі операції, що здійснюються з використанням аутентифікаційних даних, визнаються підтвердженими клієнтом та ініційованими ним власноруч, а тому саме клієнт несе за них відповідальність.

Посилався на судову практику щодо презумпції правомірності правочину.

Надав виписку з карткового рахунку та довідку про входи відповідачкою до мобільного додатку monobank у період з 14 по 16 березня 2021 року.

28 лютого 2023 року відповідачка звернулась до суду з клопотанням про витребування у позивача метаданих, баз даних та інших електронних доказів, що містять інформацію про гаджети, ІР адреси, з яких здійснювалось підключення до мобільного додатку відносно рахунку відповідачки 15 березня 2021 року, а також інформацію щодо платформи баз даних, що містить інформацію про підключення до мобільного додатку monobank, її програмного розробника, обслуговуючу компанію тощо.

Додатково надала письмові пояснення, в яких повторно виклала обставини зазначені нею у відзиві на позовну заяву, та надала скріншот звернення до служби підтримки банку.

Звернулась з заявою про проведення судового засідання без її участі.

Ухвалою Корабельного районного суд міста Миколаєва від 28 лютого 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребуванням письмових доказів, ухвалено про витребування оригіналів Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» та тарифів при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, виписок по рахункам обліку заборгованості за договором укладеним з ОСОБА_1 , виписок про щоденні оборотно-сальдові відомості, метаданих, баз даних та інших електронних доказів, що містять інформацію про гаджети, ІР адреси, з яких здійснювалось підключення до мобільного додатку відносно рахунку відповідачки 15 березня 2021 року, а також інформації щодо платформи баз даних, що містить відомості про підключення до мобільного додатку monobank, її програмного розробника, обслуговуючу компанію та осіб з числа працівників банку, які мають доступ до відповідної бази даних.

12 липня 2023 року позивач звернувся з заявою, в якій повідомив, що більша частина витребуваних судом матеріалів надана разом із позовом або поясненнями банку та перебуває в матеріалах справи, а інші відомості не мають відношення до предмету розгляду цього спору.

20 вересня 2023 року відповідачка звернулась з заявою, в якій просила суд відмовити у задоволенні позову.

8 січня 2024 року позивачем надано скріншот з програмного комплексу з інформацією про відповідачку та з інформацією про входи до її мобільного застосунку monobank за період з 14 по 16 березня 2024 року.

25 січня 2024 року відповідачка звернулась з заявою, в якій вважала надані позивачем скріншоти з програмного комплексу недостовірними та не допустимими доказами.

10 квітня 2024 року позивач та відповідачка звернулися з окремими заявами про розгляд справи за їх відсутності та відсутності представника позивача.

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 9 травня 2024 року в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» відмовлено.

При ухваленні рішення, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог банка, зокрема в частині сприяння відповідачки незаконному використанню або втраті відомостей задля використання індивідуального платіжного засобу або інформації, що надала змогу третім особам ініціювати платіжні операції.

Не погодившись з рішенням суду, позивач АТ «Універсал Банк», подав апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та просив про його скасування з ухваленням нового про задоволення позову в повному обсязі.

У змісті скарги представник позивача виклав процедуру та механізм отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умова та правилами обслуговування, Тарифами та Таблицею розрахунку вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Зазначав, що несанкціоновані транзакції, про які заявляла відповідачка здійснені у межах мобільного додатку та супроводжувалися правильним введення ПІН коду, тому у банку не виникало сумнівів, що клієнт діє від власного імені та у своїх інтересах. За наведеного такі операції визнаються підтвердженими клієнтом та ініційованими ним власноруч, з покладенням відповідальності за їх вчинення на клієнта, особливо за умови, що відповідачкою не заперечується, що зняття коштів відбулося внаслідок її активних дій з видалення та перевстановлення мобільного застосунку Monobank. При цьому саме клієнт зобов`язується зберігати ПІН код, коди доступу та аутентифікаційні дані, внаслідок чого саме клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених договором засобів його ідентифікації та аутентифікації, в тому числі за несанкціоновані операції з його карти.

Щодо обов`язку позивача довести, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті чи незаконному використанню ПІН коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, то ним такі докази надані, але неналежно досліджені судом, що призвело до ухвалення незаконного рішення. До того ж, тягар доказування покладається на сторони з метою реалізації принципу змагальності в судовому процесі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка вважала її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 16 травня та 5 червня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 жовтня 2018 року ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання до надання АТ «Універсал Банк» банківських послуг з метою відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 без зазначення кредитних лімітів, розміру відсотків за користування кредитними коштами тощо (а. с.8).

У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що дана заява разом з умовами і правилами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, складає договір про надання банківських послуг. Відповідачкою підтверджено, що вона ознайомилася та отримала у мобільному додатку примірники вказаних документів, що складають договір, які їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с.10).

Довідки про видані відповідачці платіжні картки та розмір встановленого кредитного ліміту банком до позову не додані, але ОСОБА_1 зазначені обставини в частині укладення нею договору з банком та отримання платіжної картки не заперечуються. Проте, стосовно використання встановленого на платіжній картці кредитного ліміту, відповідачкою стверджувалося, що за весь період використання платіжної картки, нею кредитні кошти не використовувалися.

Натомість, звертаючись до суду, банк зазначав та наполягав на разовому використанні кредитного ліміту ОСОБА_1 , саме 15 березня 2021 року, без його подальшого повернення, на підставі чого ним розрахована заборгованість із застосуванням процентної ставки 37,2% в сумі 55 120 грн 35 коп., з яких 54 896 грн 55 коп. склала заборгованість за наданим кредитом та 223 грн 80 коп. заборгованість за порушення грошового зобов`язання ( а.с.7).

В той же час матеріали справи свідчать, що 15 березня 2021 року відповідачка звернулася до банку через його додаток (а.с.68-69), а 16 березня 2021 року до органів національної поліції з заявою, про несанкціоноване зняття 15 березня 2021 року грошових коштів з її карткового рахунку невстановленою особою шляхом обману, а саме 17 000 грн її власних коштів та 49 919 грн кредитного ліміту (а.с.72). Після чого постановою ВП №3 МРУП ГНПУ у Миколаївській області від 7 квітня 2021 року відповідачку ОСОБА_1 визнано потерпілою у кримінальному провадженні (а.с.73).

В подальшому, 21 квітня 2021 року відповідачкою ОСОБА_1 додатково повідомлено банк про вчинення відносно неї шахрайських дій шляхом подачі відповідної заяви до головного відділення банку (а.с.74-75).

Втім, положення статті 526 ЦК України визначають загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30 квітня 2010 року банку, яке діяло на той час, емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Тобто користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій при відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Така правова позиція викладена при розгляді справи № 6-71цс15 у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17).

Це пов`язано і з тлумаченням як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, які свідчать, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Такою засадою у приватному праві є розумність, яка характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати КЦС від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати ВС від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Так, у постанові Верховного Суду в складі КЦС від 8 лютого 2018 року в справі №552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Тому наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, під час розгляду справи встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені.

В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

За наведеного та на переконання колегії суддів, судом першої інстанції під час розгляду справи надана правильна оцінка дослідженим доказам, на підставі яких зроблено обґрунтований висновок, що відповідачкою ОСОБА_1 дій, як б свідчили, що вона могла сприяти втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка давала змогу ініціювати платіжні операції від її імені, не вчинено та такі обставини банком за допомогою належних доказів по справі не доведено.

Посилання АТ «Універсал Банк» на ту обставину, що відповідачка порушила Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями, а саме видаленням та встановленням мобільного застосунку, сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки вони зводяться виключно до припущень, та не мають доказового підтвердження. За змістом листування зі службою підтримки банку, яка відбулася відразу після виявлення ОСОБА_1 , зникнення коштів з її рахунку, не вбачається, що нею передавалися будь-які відомості які б надавали змогу ініціювати платіжні операції. А відомості, які викладені нею у відзиві, повідомлені до органів поліції та банку, і тому не є суперечливими.

Враховуючи те, що лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності, а з огляду на те, що ці норми є спеціальними для спірних правовідносин, і такі докази у справі відсутні, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову банка.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним і обґрунтованими, та таким, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі 6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14, постанові від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14, постанові від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22 та від 6 вересня 2023 року у справі №686/30030/21.

Крім того, з наданої позивачем довідки про входи до мобільного додатку monobank вбачається, що в позначений в довідці час вхід з допомогою ПІН коду здійснено з одного й того ж самого девайсу Samsung sm g9600, який зазначено в інформації про відповідачку в програмному комплексі банку без передачі будь-яких даних через інші девайси іншим особам (а.с.109, 162)

На підставі викладеного та у відповідності до положень, передбачених статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та обставин справи, які належним чином встановлені у суді першої інстанції та перевірені в апеляційної інстанції, а тому не є підставою для стягнення заборгованості з відповідачки.

Підстави для перерозподілу судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, а рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 9 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

В. В. Коломієць