КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/7369/23 Головуючий у І інстанції - Марчук О.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгруп», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

установив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_3 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгруп», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок ДПТ йому було завдано майнову шкоду в сумі 182 880, 25 грн..

Також, зазначив, що страховик виплатив йому суму страхового відшкодування в розмірі 105409, 62 грн.

Просив суд стягнути із ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 54590, 38 грн. та стягнути із ТОВ «Торгруп» на свою користь різницю невідшкодованої суми матеріальної шкоди в розмірі 22880, 25 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні зазначеного вище позову.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що на момент складання висновку експерта з транспортно-товарознавчого дослідження, щодо визначення вартості матеріального збитку №26/09 від 26 вересня 2023 року, свідоцтво № НОМЕР_1 було дійсне і судовий експерт мав право проводити експертне дослідження.

Вказує, що вартість аварійного пошкодженого КТ3, станом після ДТП, KiaVenga, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з технічної точки зору, в цінах станом на часзавершення виконання висновку експерта, становить: 100002, 79 грн.

Арифметична дія: матеріальний збиток 282883,04 грн. - аварійне пошкодження станом після ДТП 100002, 79 грн., дорівнює до оплати182880, 25 грн.

Обґрунтований розрахунок сум, що стягуються: ПрАТ «Страхова компанія «УСГ`повинно доплатити йому частину невиплаченого страхового відшкодування в розмірі - 54590, 38 грн.

Арифметична дія: 160000 грн. ліміт встановлений у страховому полісі матеріального збитку - сума фактично виплаченого страхового відшкодування105409, 62 грн. = 54590, 38 грн.

В свою чергу, ТОВ «Торгруп» повинно сплатити різницю збитку внаслідок ДТП, яка перевищує ліміт у страховому полісі в розмірі - 22880, 25 грн.

Вказує, що відмова суду першої інстанції в його позові позбавляє його можливості в отриманні невиплаченого страхового відшкодування в розмірі - 54590, 38 грн. та різницю збитку внаслідок ДТП, яка перевищує ліміт у страховому полісі в розмірі - 22880, 25 грн.

Просив суд, скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2024 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На вказану апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що воно, у передбачений законом строк, направило свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку.

Отже, ОСОБА_1 взагалі не набув правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру збитку.

Наголошує, що воно виконало свої обов`язки в повному обсязі згідно з нормами діючого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з урахуванням правових висновків зроблених Верховним Судом.

Крім того, зазначає, що позивачем надано висновок експерта, який містить численні порушення методики визначення вартості збитків.

Таким чином, висновок експерта №26/09 від 26 вересня 2023 року є недостовірним, необґрунтований, незаконний та складений з порушенням методології та нормативно-правових актів, які регулюють оціночну діяльність.

Просило суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2024 року залишити без змін.

На вказану апеляційну скаргу ТОВ «Торгруп» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що повідомлення про дату та час проведення транспортно-товарознавчої експертизи (дослідження) КТЗ KiaVenga, реєстраційний номер НОМЕР_2 воно не отримувало, на дослідження не викликалось, що є порушенням Інструкції про призначення та проведення судових експертиз і експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року №53/5.

Вказує, що експертом Булейко О.А. було неправильно визначено ринкову вартість, вартість відновлювального ремонту автомобіля KiaVenga, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Також експерт не обґрунтовує чому пошкоджені деталі потрібно замінювати, а не ремонтувати, таким чином, експерт на власний розсуд та керуючись власними бажаннями вирішив поставити технологічні заміни деталей.

Наголошує, що висновок експерта №26/09 від 26 вересня 2023 року є недостовірним та таким, що проведений з порушенням методичних підходів в оцінці розміру матеріального збитку.

Просило суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 02 березня 2023 року між ПАТ «СК «УСГ» та ТОВ «Торгруп» був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-213565614, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль DAF XF 440FT, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

За змістом постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня2023 року по справі №362/5689/23 встановлено, що 05 вересня 2023 року о 15 год 00 хв в м. Василькові Обухівського району Київської області по вул. Соборній, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «DAF», номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом марки «EVERLAST», номерний знак НОМЕР_4 , не вибрав безпечної швидкості руху, недотримався дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «KIA Venga», номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду, чим порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_2 визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху та у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Нормою ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

06 вересня 2023 року позивач звернувся на електронну адресу ПрАТ «СК «УСГ» із повідомленням про ДТП.

13 вересня 2023 року транспортний засіб марки «KIA Venga», д.н.з. НОМЕР_2 було оглянуто, що підтверджується копією Протоколу (Акту) огляду колісного транспортного засобу №23С/09/23 від 13 вересня 2023 року, який підписано позивачем без доповнень і зауважень.

25 вересня 2023 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання приписів п. 34.4. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «УСГ» звернулося до ФОП ОСОБА_5 для проведення експертного авто-товарознавчого дослідження.

Згідно із Звітом про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №23С/09/23 від 13 жовтня 2023 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «KIA Venga», д.н.з. НОМЕР_2 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (0,70 %) становить 105409, 62 грн.

Надалі, 26 жовтня 2023 року страховиком складено страховий акт №ДКЦВ-30360 та розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 105409, 62 грн.

Позивач не оспорює та підтвердив факт виплати йому страхового відшкодування в розмірі 105409, 62 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовусуд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «УСГ» належним чином виконало свої обов`язки за нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача заявлених останнім сум відшкодування. Отже, позов є необґрунтованим.

З висновками викладеними у рішенні суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно абзацу 1 пункту 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як передбачено частинами 3, 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Та на підставі ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

А згідно абзацу 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

На виконання даних норм, ПАТ «СК «УСГ» звернулося до ФОП ОСОБА_5 для проведення експертного авто-товарознавчого дослідження.

Згідно із Звітом про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №23С/09/23 від 13 жовтня 2023 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «KIA Venga», д.р.н. НОМЕР_2 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (0,70 %) становить 105409, 62 грн.

Не погоджуючись зі звітом про оцінкувартості матеріального збитку за №23С/09/23 від 13 жовтня 2023 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_5 , позивач, на підтвердження своїх вимог, надав висновок експерта з транспортно-товарознавчого дослідження, щодо визначення вартості матеріального збитку №26/09 від 26 вересня 2023 року.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилається на те, що саме цей висновок, суд першої інстанції повинен був взяти до уваги, так-як звіт про оцінку вартості матеріального збитку за №23С/09/23 від 13 жовтня 2023 року є необґрунтованим та таким, що суперечить іншим матеріалам справи.

Однак, такий довід апелянта, не знаходить свого підтвердження з огляду на обставини справи та вимоги норм матеріального права.

Як зазначено в п. 33.3. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Згідно пункту 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

І лише, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження), пункт 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Матеріалами справи доведено, що 13 вересня 2023 року, на 5 робочий день, транспортний засіб «KIA Venga», д.н.з. НОМЕР_2 було оглянуто.

Пошкодження були зафіксовані у присутності ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень.

Таким чином, ПАТ «СК «УСГ» у передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк направило свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку.

Виходячи з даного факту, ОСОБА_1 не набув правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру шкоди.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При дослідженні як Звіту №23С/09/23 від 13 жовтня 2023 року, так і висновку №26/09 від 26 вересня 2023 року, апеляційний суд встановив, що суб`єкти оціночної діяльності, посилались на одні й ті ж нормативно-правові акти, які регулюють порядок оцінки пошкодженого майна.

Відповідно до п. 1.5 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», проведення експертиз, експертних досліджень з оцінки майна здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» щодо методичного регулювання оцінки майна.

Згідно ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються и урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів У країни або Фондом державного майна України.

Нормативно-правові акти, які регулюють питання вартості (ціни) майна, не повинні суперечити положенням (національним стандартам) оцінки майна. Положення (національні стандарти) оцінки майна повинні містити визначення понять, у тому числі поняття ринкової вартості, принципів оцінки, методичних підходів та особливостей проведення оцінки відповідного майна залежно від мети оцінки, вимоги до змісту звіту про оцінку майна та порядок його рецензування. Положення (національні стандарти) оцінки майна визначають випадки застосування оцінювачами методичних підходів оцінки ринкової вартості майна та випадки і обмеження щодо застосування методичних підходів до визначення неринкових видів вартості майна. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Відповідно до п. 52 Національного стандарту №1, оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна.

Таким чином, проаналізувавши висновок №26/09 від 26 вересня 2023 року, що виконаний на замовлення позивача, колегія суддів дійшла висновку, що при проведенні оцінки експерт порушив принципи, методичні підходи та методи оціночних процедур.

Відповідно до п. 2 Національного стандарту №1 неякісна (недостовірна) оцінка - це оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень.

Враховуючи вищенаведене, висновку експерта №26/09 від 26 вересня 2023 року є необґрунтованим, оскільки складений з порушення методології та нормативно-правових актів, які регулюють оціночну діяльність.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щоПрАТ «СК «УСГ» належним чином виконано обов`язки страховика відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача заявлених останнім сум відшкодування.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба