Справа № 619/5079/23
Провадження № 22-ц/4808/1012/24
№ 22-ц/4808/1013/24
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Луганської В.М., Фединяка В.Д.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2024 року та додаткове рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 07.12.2018 у розмірі 109 860,96 гривень станом на 22.08.2023, в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 109860,96 гривень, а також 2684,00 гривні понесених судових витрат.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що "Monobank" - це мобільний банк, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів установлюється кредитний ліміт. Особливістю проєкту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Умови та правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https//www.monobank.ua/terms.

Відповідно до Умов та правил обслуговування в АТ "Універсал Банк", ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно з умовами, зазначеними у цьому Договорі (п. 5.1). Форма надання кредиту: поновлювальний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги (п. 5.5). Банк надає інформацію про кредитний ліміт платіжної картки до її активізації за допомогою мобільного додатку та/або контактного центру банку (а.с. 5.7). На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/366 календарних днів у році за процентними ставками, зазначеними в тарифах. Також процентна ставка за кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується банком у мобільному додатку. Нарахування відсотків здійснюється в останній календарний день звітного місяця (п. 5.9). Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та терміни, зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж клієнта як визнання клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного тарифами (п. 5.11). У разі виникнення прострочення зобов`язань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. Відсотки нараховуються від загальної суми заборгованості за кожен день прострочення замість базової процентної ставки, зазначеної у тарифах (п. 5.15). У разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. На період дії карантину банк на власний розсуд має право збільшити строк, зазначений в абзаці першому цього пункту (п. 5.16).

07 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 07.12.2018. При цьому приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети-заяви в паперовому або електронному вигляді, що надається банком. Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Окрім того в Анкеті зазначено: «п. 6. Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (в тому числі мій електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті, або будуть відкриті мені в банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 02b7a25b95266d749c6dc45dda259e5d017f36c198ba086142ab13514674ef37de, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису в мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з договором».

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 60000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач ж не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Станом на 28.01.2023 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло 90 днів, у зв`язку з чим відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість стала простроченою. Банк 28.01.2023 направив повідомлення "пуш" про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Проте відповідач на контакт не виходив та не вжив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим кредит став у формі "на вимогу".

Загальний залишок заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем за договором станом на 22.08.2023 становив 109860,96 грн, у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 109860,96 грн, заборгованості за пенею - 0 грн, заборгованості за порушення грошового зобов`язання - 0 грн.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2024 року позов АТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк" заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 07.12.2018 у розмірі 15 083,18 грн, а також 368,50 грн сплаченого судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог АТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Додатковим рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з АТ "Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7332,95 грн..

Не погоджуючись з такими рішеннями, представник АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу. Позивач вважає рішення суду по суті спору незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухваленим за неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, без урахування особливостей укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем договору, що призвело до порушення прав, свобод та законних інтересів банку.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвалюючи рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Тим самим суд дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.

Враховуючи те, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачу саме через мобільний додаток, можна дійти цілком очевидного висновку, що відповідач був ознайомлений саме з умови і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до ст. ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов?язання. Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження умов і правил обслуговування фізичної особи з додатками.

Підписуючи анкету-заяву, Клієнт погодився , що анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Підписанням договору, клієнт підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку. Також підтвердив, що вищевказані документи йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

У підписанні анкети заяви відповідач визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з підписом на паперових носіях.

Апелянт звертає увагу, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому у останнього виникла заборгованість. У зв`язку з цим банком було направлено ОСОБА_1 повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, яка становить 109 860,96 грн., що складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 109 860,96 грн, заборгованості за пенею - 0 грн, заборгованості за порушення грошового зобов`язання - 0 грн. Однак відповідач не вчинив жодної дії направленої на погашення кредиту.

Апелянт стверджує, що розглядаючи справу у суді першої інстанції, доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості, боржником не подано. Відповідач не надав контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити, чи інший доказ про невірність наданого банком розрахунку, відтак, відсутні законні підстави для того, що піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем сукупністю доказів.

Позивач вважає, що оскаржене судове рішення не може вважатись законним і обґрунтованим, тому просить скасувати рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2024 року, а позов задовольнити в повному обсязі.

Додаткове рішення Долинського районного суду від 20 травня 2024 року представник позивача вважає також незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухваленим за неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до порушення прав, свобод та законних інтересів банку.

Вбачається, що 18.10.2023 року між адвокатом Малетином А.Я. та відповідачем укладено договір про надання професійної правничої допомоги, за умовами якого клієнт сплачує адвокату гонорар за визначеними тарифами. На підставі вказаного договору адвокатом надано професійну правничу допомогу на суму 8500 гривень, складові якої визначені в акті про надання професійної правничої допомоги від 08.05.2024. При цьому, суд першої інстанції додатковим рішенням стягнув з позивача на користь відповідача в повному обсязі заявлені витрати на професійну правничу допомогу, але пропорційно розміру відхиленим позовним вимогам, а саме в сумі 7 332,95 грн.

Апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув таку значну суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вказана справа незначної складності, існує усталена судова практика розгляду справ цієї категорії, у зв?язку з чим рівень складності справи не вимагав такого обсягу правничої допомоги, беручи до уваги кваліфікацію та досвід адвоката, внаслідок чого було безпідставно ухвалено додаткове рішення суду.

Таким чином, вважає, що визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу не є достатньо обґрунтованим, не відповідає критерію розумності, є завищеним та неспівмірним із складністю справи, складністю та обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим ним часом.

Представник АТ «Універсал Банк» просить скасувати додаткове рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2024 року.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Малетин А.Я. подав відзив на апеляційну скаргу. Вказує, що фактично доводи апеляційної скарги зводяться до того, що нібито судом при винесенні рішення не було досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту Монобанк, а також процедури ознайомлення з умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Такі твердження представника банку не відповідають змісту рішення. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, АТ «Універсал Банк» посилався на те, що згідно з п. 4.23 розділу ІІ Умов та правил, кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсотках до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому, банк надає кредит згідно з договором у розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього договору. Отже, вбачається, що фактично розмір заборгованості за тілом кредиту включає в себе нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, розмір яких, порядок і строки їх нарахувань не передбачені анкетою-заявою.

Саме по собі посилання позивача-апелянта на ознайомлення відповідача із банківськими документами та погодження із ними шляхом їх підписання цифровим підписом у мобільному додатку, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі та в подальшому оброблюється спеціалістами банку, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта. При цьому, відсутність вказаних доказів, позбавляє можливості встановити факт ознайомлення із вказаними умовами надання кредитних послуг та їх підписання, що є обов`язковим у разі пред`явлення позивачем вимог щодо стягнення заборгованості. А тому доводи апеляційної скарги про те, що сторонами було погоджено усі істотні умови договору не заслуговують на увагу.

Встановивши, що банком за рахунок тіла кредиту стягувалися відсотки за користування кредитом, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту, враховуючи фактичну суму витрат та суми коштів що була внесена відповідачем , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо не взяття судом до уваги паспорту споживчого кредиту, не заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено, долучений до позову паспорт споживчого кредиту не містить будь-якого підпису відповідача.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді ОСОБА_1 планує понести витрати на правничу допомогу орієнтовно в розмірі 5000 грн. Докази фактичного розміру будуть надані після винесення рішення судом.

Представник просить апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Представник позивача АТ «Універсал Банк» та відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 240), до суду не явилися.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача адвоката Малетина А.Я., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Матеріалами справи встановлено, що 07 грудня 2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг АТ "Універсал банк". У анкеті-заяві зазначено, що відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривнях та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов договору; вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку. Підтвердив, що ця Анкета-заява є заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису, а також погодився з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту становить договір про надання банківських послуг і що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 02b7a25b95266d749c6dc45dda259e5d017f36c198ba086142ab13514674ef37de, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису в мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором (а.с. 14).

Як вказав позивач, на підставі вказаної Анкети-заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок.

Відповідно до даних з довідки про наявність рахунку від 20.03.2024, на ім`я ОСОБА_1 у АТ «Універсал Банк» відкрито рахунок НОМЕР_1 , тип рахунку Чорна карта, валюта UАН, статус карти активна до 08/24 (а.с. 104). Кредитний ліміт ОСОБА_1 через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг «monobank» від 07.12.2018 за карткою НОМЕР_1 неодноразово змінювався в сторону збільшення і з 13.06.2019 становить 60000,00 грн (а.с. 105).

На підтвердження позовних вимог позивачем до матеріалів справи долучено Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK| Universal Bank) (а.с. 15-27), умови використання Чорної картки monobank (а.с. 28-29) та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 30-32).

Також в матеріалах справи є Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK| Universal Bank), які набули чинності з 04.12.2018 (а.с. 135-176), які за твердженням її представника були надані для ознайомлення ОСОБА_1 перед укладенням кредитного договору.

У зв`язку з невиконанням умов договору, у відповідача перед банком утворилася непогашена заборгованість.

Згідно із розрахунком заборгованості за договором № б/н від 07.12.2018, укладеним між Універсал Банком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 22.08.2023 загальна заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) становила 109860,96 гривень (а.с. 9-13). При цьому у вказаному розрахунку відображені процентна ставка (поточна), процентна ставка (прострочена), відсотки за порушення грошового зобов`язання, сплачені відсотки та сума погашення за наданим кредитом.

Із руху коштів по картці НОМЕР_1 судом встановлено, що кредитний ліміт становив: 60000,00 грн, заборгованість: 109860,96 грн, баланс на початок періоду: 5000 грн, баланс на кінець періоду: 49860,96 грн, сума виплат: 328246,24 грн, сума зарахувань: 218385,28 грн. У виписці відображено активне клієнтське користування грошовими коштами, списання відсотків, нарахування комісій та кешбеку (а.с. 106-122).

Відповідно до виписки про рух коштів по картці позивач визначив, що всього за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 218385,28 грн, а витрат - на суму 328246,24 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку, становить 109860,96 грн (328246,24 грн - 218385,28 грн = 109 860,96 грн). У зв`язку з цим баланс складає (мінус) - 49 860,96 грн, заборгованість - 109860, 96 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 60000,00 грн та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 49 860,96 грн. Виник він у зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, тому виникла заборгованість.

Разом з цим з долученого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07.12.2018 вбачається, що в суму 109860,96 грн включено сплачені ОСОБА_1 відсотки, що в загальній сумі склало 93800,98 грн (1628,12 - 01.08.19 + 1922,96 - 01.09.19 + 1867,05 -01.10.19 + 1891,84 -31.10.19 +1799,91 -01.12.19 + 1847,22 - 01.01.20 + 1993,25 - 01.02.20 + 1805,93 - 29.02.20 + 1974,84 - 31.03.20 + 1970,86 - 30.04.20 + 2181,53 - 31.05.20 + 2111,99 - 30.06.20 + 2262,24 - 01.08.20 + 2304,03 - 01.09.20 + 1089,16 - 01.10.20 + 2310,63 - 01.11.20 + 2300,86 - 01.12.20 + 2410,83 - 31.12.20 + 2483,21 - 31.01.21 + 2285,02 - 28.02.21 + 2562,60 - 31.03.21 + 2512,45 - 30.04.21 + 2585,56 - 30.06.21+ 2703,71 - 01.08.21 + 2713,67 - 01.09.21 + 2654,78 - 01.10.21 + 2752,99 - 01.11.21 + 2729,04 - 01.12.21 + 2791,14 - 01.01.22 + 2807,57 - 01.02.22 + 2528,66 - 01.03.22 + 2795,27 - 01.04.22 + 1440,30 - 01.05.22 + 1511,87 - 01.06.22 + 2880,90 - 01.07.22 + 3068,07 - 01.08.22 + 3164,79 - 01.09.22 + 3159,60 - 01.10.22 + 3364,74 - 01.11.22 = 93800,98 грн).

Відтак, відповідачем сплачено за час користування кредитними коштами відсотків 93800,98 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у кредит. З відповідача за рахунок тіла кредиту стягувалися відсотки за користування кредитом у сумі 93800,98 грн, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту. Враховуючи наведене, за власними математичними розрахунками суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 15083,18 грн як різниці між сумою витрачених коштів та сумою внесених з 19.12.2018 року по 01.11.2022 року коштів (233343,62 грн 218260,44 грн = 15083,18 грн).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK| Universal Bank) (а.с. 15-27, 135-176), умови використання Чорної картки monobank (а.с. 28-29) та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 30-32), долучені позивачем в якості доказів не містять будь-якого підпису відповідача.

Згідно із долученим до матеріалів позову розрахунком заборгованості за договором № б/н від 07.12.2018, укладеним між Універсал Банком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 22.08.2023 року загальна заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 109 860,96 гривень (а.с. 9-13). При цьому у вказаному розрахунку відображені процентна ставка (поточна), процентна ставка (прострочена), відсотки за порушення грошового зобов`язання, сплачені відсотки та сума погашення за наданим кредитом.

Як вбачається із руху коштів по картці НОМЕР_1 , кредитний ліміт становить: 60000,00 грн, заборгованість: 109860,96 грн, баланс на початок періоду: 5000 грн, баланс на кінець періоду: 49860,96 грн, сума виплат: 328246,24 грн, сума зарахувань: 218385,28 грн. У виписці відображено активне клієнтське користування грошовими коштами, списання відсотків, нарахування комісій та кешбеку (а.с. 106-122).

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Публічним договором є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України).

Суд встановив, що при укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляло АТ "Універсал Банк".

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так, 07.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до АТ "Універсал Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг ОСОБА_1 погодився з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту становить договір про надання банківських послуг. При цьому суд звертає увагу на те, що в самій анкеті-заяві не визначені умови кредитування, у тому числі й процентна ставка, комісія, кешбек, можливість зміни банком в односторонньому порядку умов договору та інше.

Матеріали справи не містять підтверджень про ознайомлення ОСОБА_1 з основними умовами кредитування, оскільки не містять його підпису, як і немає доказів, що саме ці умови і правила обслуговування розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-звяву до договору про надання банківстких послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, комісії, списання по яких відображені у розрахунку заборгованості та виписці по руху коштів.

Судом зауважено, що роздруківка із сайту позивача та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Судом належно перевірені докази, надані позивачем, а саме, умови та правила, які, як ствердив представник позивача, діяли на час підписання анкети-заяви відповідачем: вони не містять підпису позичальника, хоча в анкеті-заяві ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 02b7a25b95266d749c6dc45dda259e5d017f36c198ba086142ab13514674ef37de, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису в мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. крім того, надані докази взагалі не стосуються відносин банку з відповідачем (а.с. 176 звор.).

Суд також зазначає, що в даному спорі договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів").

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийнятій 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту й умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві основних умов кредитування, домовленості сторін про сплату відсотків, комісій надані банком умови та правила обслуговування і тарифи не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Оскільки умови і правила обслуговування, витяг з тарифів, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підписів позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Щодо долученого до матеріалів справи паспорта споживчого кредиту, то суд оцінював його з урахуванням позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, згідно з якою потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитовця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вбачає наявні підстави для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20-ц (провадження №61- 13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі №313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі №467/555/19 (провадження №61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

У даному випадку паспорт споживчого кредитування, який у Законі України "Про споживче кредитування" трактується як інформація, яка надається споживачеві перед укладенням договору про споживчий кредит, в силу згаданої позиції Верховного Суду може свідчити тільки про ознайомлення відповідача з можливістю зміни умов кредитування, надання можливості порівняти різні пропозиції кредитодавця, але аж ніяк не може бути підтвердженням того, на які саме умови він пристав. Крім того, паспорт споживчого кредитування, який долучений до справи, не містить жодного підпису відповідача: ні власноручного, ні електронного, а відповідна графа з назвою "підпис споживача" є незаповненою.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Суд першої інстанціїї встановив, що заборгованість відповідача в розмірі 109860,96 грн позивач визначає як залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), хоча, як вбачається з виписки по руху коштів, у таку увійшли і списані відсотки, і комісія, і кешбек. Проте умовами кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, не обумовлено розмір та порядок нарахування таких. Більше того, як вбачається із розрахунку заборгованості, банк формував тіло кредиту (розмір якого також не обумовлено кредитним договором) накопичувальним способом, включаючи до суми фактично використаних позичальником коштів нараховані проценти. В кожному наступному місяці проценти знову нараховувалися на збільшене в такий спосіб тіло кредиту, до якого увійшли попередні відсоткові нарахування. Тобто в такий спосіб банк нараховував проценти не лише на фактично використані відповідачем кредитні кошти, а й проценти за користування цими коштами, які погашалися банком за рахунок кредитного ліміту та включалися до витрачених клієнтом кредитних коштів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до якої банк відкрив йому поточний рахунок та встановив на нього кредитний ліміт, але жодних доказів умов кредитування, на які погодився відповідач, банк не надав, тому відсутні підстави для задовлення позову в заявленому обсязі.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд і при розгляді 18.05.2022 справи № 697/302/20 за позовом АТ « Універсал Банк» про стягнення заборгованості.

Відповідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для нарахування відповідачу процентів за користування коштами та віднесення їх до тіла кредиту, передбачених умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та паспортом кредиту.

З матеріалів справи дійсно вбачається, що відповідач неодноразово вносив кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені ним кошти розподілялись банком на погашення відсотків, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала. З виписки по руху коштів (а.с. 106-122) встановлено, що відповідач отримував кошти з кредитної картки, однак не повертав своєчасно останньому грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

Встановивши, що банком за рахунок тіла кредиту стягувалися з відповідача відсотки за користування кредитом, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту, враховуючи заборгованість, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення 15083,18 грн неповернутих відповідачем коштів, які є різницею між витраченими і повернутими коштами на момент нарахування заборгованості.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу стосовно рішення по суті спору необхідно залишити без задоволення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо додаткового рішення, колегія суддів встановила наступне.

Пунктом 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2023 року АТ "Універсал Банк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього заборгованість за договором про наданя банківських послуг "Monobank" від 07.12.2018 в розмірі 109860,96 грн. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій вказав, що у зв`язку з розглядом справи він планує понести судові витрати на правничу допомогу, орієнтований розмір якої становить 8000 гривень. Зазначив, що докази фактичного розміру витрат будуть надані після винесення судом рішення, оскільки не відомо скільки буде судових засідань і тому до завершення розгляду справи фактичний розмір витрат визначити неможливо.

08 травня 2024 року представник відповідача - адвокат Малетин А.Я. перед закінченням розгляду справи заявив про намір скористатися правом на подачу доказів про понесені судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Рішенням суду від 08.05.2024 року позов банку задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк" заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 07.12.2018 у розмірі 15083,18 гривень, а також 368,50 гривень сплаченого судового збору, в решті відмовлено.

На підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу до заяви про ухвалення додаткового рішення від 10.05.2024 було надано такі документи:

- договір № 18/10/23 про надання професійної правничої допомоги від 18.10.2023, відповідно до якого адвокат Малетин А.Я. та ОСОБА_1 погодили, що за надання правничої допомоги у справі за позовом АТ "Універсал Банк", клієнт має сплатити адвокату гонорар, виходячи з таких тарифів: ознайомлення з матеріалами, наданими клієнтом, - 800 грн; пошук та вивчення правових позицій ВС у подібних правовідносинах - 800 грн, допомога в підготовці заяв по суті позову - 2000 грн, участь у судовому засіданні - до 2000 грн, підготовка заяви про винесення додаткового рішення - 800 грн (а.с. 202);

- акт про надання професійної правничої допомоги від 08.05.2024, в якому вказано, що адвокат Малетин А.Я. надав ОСОБА_1 у справі Ат "Універсал Банк" таку професійну правничу допомогу: ознайомлення з матеріалами, наданими клієнтом - вартість за дві години витраченого часу 800 грн, пошук правових позицій ВС - вартість за дві години 800 грн, допомога в підготовці відзиву - вартість за дві години 1500 грн, допомога в підготовці заперечення на відповідь на відзив - вартість за дві години 1000 грн, участь у судових засіданнях - вартість за два засідання 4000 грн, підготовка заяви про винесення додаткового рішення - вартість за одну годину 400 гривень, разом 8500 грн (а.с. 202 звор.).

Також у матеріалах справи наявне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Малетина А.Я. (а.с. 50) та ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Малетином А.Я. серії АТ № 1057568 на підставі договору про надання правової допомоги, доручення органу, уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 18/10/23 від 18.10.2023 (а.с. 83).

Вирішуючи під час ухвалення додаткового рішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу за заявою представника відповідача - адвоката Малетина А.Я., суд першої інстанції врахував, що ці витрати пов`язані з розглядом справи, перевірив обґрунтованість цих витрат, складність справи та виконані роботи, зважив їх з урахуванням принципу співмірності та розумності таких витрат.

Доводи апеляційної скарги позивача на додаткове рішення зводяться до того, що суд не врахував незначну складність справи, стягнув завелику суму витрат на юридичну допомогу.

Між тим письмових заперечень проти заяви про стягнення витрат на правничу допомогу позивач суду першої інстанції не надавав, про розгляд такої заяви був повідомлений належним чином, але власних міркувань щодо співмірності суми витрат на правничу допомогу і складності справи не висловлював.

Виходячи з положень статті 141 ЦПК України, за результатом розгляду справи суд обґрунтовано стягнув судові витрати з позивача, оскільки частково задовольнив позов.

Таким чином, судом заява розглянута у без порушень положень ст..ст. 126, 141, 270 ЦПК України. Відтак, підстав для скасування додаткового рішення позивачем не наведено, і колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскарженого рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати відносяться на рахунок скаржника.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2024 та додаткове рішення від 20 травня 2024 року року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постановив.

Повний текст постанови складений 14 серпня 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Луганська

В.Д.Фединяк