Справа № 541/1945/24
Номер провадження 2/541/776/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 серпня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря Цигановій Ю.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до служби у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації про захист порушених прав на житло,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Павелко Р.С., звернулась до суду з позовом до служби у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації про захист порушених прав на житло, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідач всупереч вимогам законодавства не здійснив дії щодо взяття на облік ОСОБА_4 як особи, яка потребує поліпшення житлових умов, та взяття на соціальний квартирний облік. Позивачка на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 02 березня 2006 року № 56 набула статус дитини-сироти. Даним розпорядженням для позивачки призначено опікуна ОСОБА_5 . Після досягнення ОСОБА_1 16-річного віку і до виповнення їй 23 років остання не була поставлена органом місцевого самоврядування на квартирний облік за місцем свого проживання. 13 лютого 2007 року позивачці виповнилось 16 років, тому вона набула права зараховуватись на загальний квартирний облік та соціальний квартирний облік, оскільки не мала житлового приміщення або його частки на праві власності або користування. Вона вважала, що її було поставлено на соціальний квартирний облік, але в 2021 році вона дізналась, що відповідач її на квартирний облік не поставив. Держава взяла на себе обов`язок забезпечувати таку верству населення, як діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, позачерговим отриманням благоустроєного жилого приміщення або соціального житла до надання благоустроєного жилого приміщення для постійного проживання, або, за їх бажанням, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. Вважає, що бездіяльність відповідача є протиправною. В зв`язку із наведеним просила визнати протиправною бездіяльність служби у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації щодо несвоєчасної постановки її як дитини-сироти на загальний квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень, не взяття на соціальний квартирний облік з дати досягнення 16-річного віку та зобов`язати відповідача поставити її на такий облік з часу набуття права бути зарахованою на квартирний облік; невідкладно забезпечити соціальним житлом до надання їй благоустроєного жилого приміщення для постійного проживання протягом місяця з моменту набрання рішенням суду законної сили, а в разі неможливості забезпечити соціальним житлом сплатити грошову компенсацію за належне їй для отримання жиле приміщення, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Представником відповідача суду було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Після виповнення позивачкою 16-річного віку вона разом із піклувальником мала право за місцем походження та проживання на звернення до органу місцевого самоврядування (виконавчого комітету Савинцівської сільської ради як місцевого органу опіки та піклування) про взяття її на квартирний облік. При призначенні розпорядженням голови Миргородської РДА від 02 березня 2006 року ОСОБА_6 піклувальником позивачки вона була ознайомлена з обов`язками піклувальника. Після досягнення ОСОБА_1 18 років остання мала право звернутися до Савинцівської сільської ради про забезпечення її впорядкованим житлом, чого позивачкою зроблено не було. Служба у справах дітей Миргородської райдержадміністрації, як і Миргородська райдержадміністрація не веде квартирний облік в зв`язку із відсутністю житлового фонду та фонду соціального житла. Відповідно до ст.ст. 4, 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування» та Правил опіки та піклування, затвердженого наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, захист житлових та майнових прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, здійснювали місцеві органи опіки та піклування (виконавчі комітети сільських і селищних рад). Скористатися нормою Порядку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво/капітальний ремонт/реконструкцію малих групових будинків, будинків підтриманого проживання, будівництво/придбання житла для дитячих будинків сімейного типу, соціального житла для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, виготовлення проектно-кошторисної документації, затвердженого постановою КМУ 15 листопада 2017 року, який в подальшому мав ряд змін, мали та мають право діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком від 16 до 18 років та особи з їх числа віком від 18 до 23 років. На момент затвердження вказаного порядку позивачці виповнилось 26 років, а тому вказана норма до неї не може застосовуватися. Крім зазначеного, представник зауважила, що позивачка пропустила встановлений законодавством строк звернення до суду з цим позовом, оскільки про порушення своїх прав вона дізналася або повинна була дізнатися з часу завершення піклування над нею, а саме з 14 лютого 2009 року. Враховуючи зазначене, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивачка під час судового розгляду свої вимоги підтримала та пояснила суду наступне. Вона не пам`ятає, чи зверталась із заявою про взяття на квартирний облік після виповнення їй 18 років, однак зазначила, що їй таке право відповідачем не роз`яснювалось. У разі надання позивачці відповідної інформації, ОСОБА_1 написала би таку заяву. Про те, що вона перебуває на обліку в селищній раді, позивачка також не знала. За захистом своїх прав позивачка вже зверталась до суду з позовом до Великосорочинської сільської ради, але їй було відмовлено в зв`язку зі зверненням до неналежного відповідача.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача надала суду пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву, в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

ОСОБА_7 на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 02 березня 2006 року № 56 набула статусу дитини-сироти. Вказаним розпорядженням опікуном над позивачкою призначено ОСОБА_5 (а.с. 15, 17).

Батьки позивачки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 померли (а.с. 15 зворот, 16, 16 зворот).

У відповідності зі ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» (в редакції, чинній на момент набуття позивачкою статусу особи дитини-сироти), діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Відсутність одного або обох з батьків та батьківського піклування підтверджується відповідними документами, які є підставою для надання цим дітям матеріального забезпечення і пільг, передбачених законодавством України. Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї не мали впорядкованого житла або вселення їх в приміщення, яке зберігалося за ними, неможливе, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за останнім місцем проживання в порядку, встановленому законодавством України.

Згідно ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом.

Порядок забезпечення соціальним житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа затверджується Кабінетом Міністрів України.

У відповідності з п. 64 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», якщо у дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, відсутнє житло, яке належить їй на праві власності (користування), або якщо повернення до нього неможливе, за клопотанням служби у справах дітей за місцем її походження районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради вирішує питання про взяття дитини на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Документи дитини, необхідні для взяття її на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, готує та подає служба у справах дітей. Районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради за місцем походження дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі відсутності у неї житла після закінчення (припинення) її перебування під опікою, піклуванням, у прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, позачергово забезпечує її житловим приміщенням.

У відповідності з листом Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області від 27 серпня 2021 року № 1400/01.01-31, ОСОБА_1 як особа з числа дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування, не перебуває на соціальному квартирному обліку, оскільки у Миргородському районі відсутній житловий фонд соціального призначення, а відповідно і немає такого обліку. Вказаним листом позивачці було рекомендовано звернутися із заявою та необхідними документами до виконавчого комітету сільської ради за місцем її походження для взяття на квартирний облік, а також внесення службою у справах дітей до загального списку дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та можливості отримання позивачкою субвенції з державного бюджету на придбання житла в особисту власність відповідно до постанови КМУ від 26 травня 2021 року № 615 (а.с. 19).

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до суду з приводу взяття її на квартирний облік та забезпечення соціальним житлом.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 22 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року, позивачці було відмовлено в задоволенні позову, пред`явленого до виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області в зв`язку із зверненням до неналежного відповідача (а.с. 7-9).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 27 грудня 2023 року в зв`язку із зверненням до неналежного відповідача позивачці було відмовлено в задоволенні позову, пред`явленого до виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області (а.с. 22-24).

Ч. 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Ст. 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Таким чином, визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка просила суд визнати протиправною бездіяльність служби у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації щодо несвоєчасної постановки як дитини-сироти на загальний квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень та не взяття на соціальний квартирний облік, а також зобов`язати відповідача взяти її на загальний квартирний та соціальний квартирний облік з 13 лютого 2007 року та невідкладно забезпечити її соціальним житлом або сплатити грошову компенсацію.

На момент коли, позивачка мала статус дитини-сироти, можливість взяття на облік дитини пов`язувалася з відповідним поданням служби у справах дітей, яка в інтересах дитини-сироти готує та подає необхідні документи до районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради.

Питання про взяття дитини на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов за клопотанням служби у справах дітей за місцем її походження вирішувала районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради, тобто відповідач не мав та не має повноважень щодо вирішення питань, вказаних у позовній заяві.

Крім зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Виходячи з вказаних норм права, зокрема, положень ст.ст.25, 26 ЦК України та ст. 48 ЦПК України, можна зробити висновок про те, що на момент звернення з позовом до суду відповідач у справі повинен мати цивільну процесуальну правосуб`єктність.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, остання пред`явлена до служби у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації.

Згідно з відповідями №№ 724106, 723841 від 05 серпня 2023 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості про службу у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області, службу у справах дітей Миргородської районної військової адміністрації Полтавської області як юридичну особу відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належним відповідачем по даній справі повинна бути не служба у справах дітей, а районна адміністрація, структурним підрозділом якої є служба у справах дітей.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 264, 265,354 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до служби у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації про захист порушених прав на житло відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 12 серпня 2024 року.

Суддя: О. М. Вірченко