Справа № 536/1201/23
Провадження № 2/536/78/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, Орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, Орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.07.2007 між нею та відповідачем було укладено шлюб, після укладення якого нею було взято прізвище чоловіка - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_4 . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.04.2016 шлюб між нею та відповідачем було розірвано та визначено місце проживання доньки разом з позивачем. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.03.2017 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). 20.12.2019 нею було укладено шлюб з ОСОБА_5 , та взято прізвище чоловіка - ОСОБА_6 . Зазначає, що після розірвання шлюбу в 2016 року, відповідач повністю втратив будь-який інтерес до доньки ОСОБА_7 . Аліменти сплачував тільки коли працював офіційно. Після звільнення з роботи у 2020 році аліменти сплачувати перестав. Матеріальної допомоги дитині не надає, не бажає бачитись з донькою, не займається її вихованням, не оплачує лікування, хоча донька потребує постійного медичного догляду, так як є дитиною з інвалідністю, що вимагає постійного догляду, придбання медичних препаратів, особливого лікування. Відповідач не приймає жодної участі у догляді і лікуванні дитини. Він не допомагає матеріально, не займається лікуванням, вихованням і підтримкою доньки та взагалі з нею не спілкується. Єдиною особою, яка виховує, забезпечує матеріально, переживає та опікується дитиною є позивачка та її теперішній чоловік ОСОБА_5 , якого донька вважає батьком. ОСОБА_2 не приймає і не бажає приймати участі у житті доньки ОСОБА_7 . Згідно заяви ОСОБА_2 , яка посвідчена нотаріально, він прохає суд позбавити його батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_4 , оскільки вихованням її не займається, тому, в майбутньому, при досягненні донькою повноліття не буде вимагати уваги і піклування щодо себе зі сторони доньки.

Просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 липня 2024 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 серпня 2023 року клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Остахова Володимира Павловича було задоволено, зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області надати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року залучено орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав. Зобов`язано орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради надати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, Орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що її донька ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я. Під час сумісного життя відповідач ОСОБА_2 мало приділяв уваги вихованню, забезпеченню дитини, через що у них почалися сварки, та в подальшому вони розлучилися. Після розлучення ОСОБА_2 деякий час платив аліменти, а потім у них була домовленість, що вона забирає виконавчий лист з виконання та він продовжує добровільно сплачувати аліменти, але відповідач почав ухилятися від належної сплати аліментів. Вона намагалася вирішити питання з ОСОБА_2 щодо коштів на утримання дитини, але згодом її теперішній чоловік сказав, що сам забезпечить їх родину. У її доньки добрі відносини з її теперішнім чоловіком, вона називає його батьком. Вона не забороняла ОСОБА_2 спілкуватися з дитиною, проте він не вживав заходів до спілкування, не телефонував донці, не зустрічався з нею. Вона не втручалася у відносини між дитиною та її батьком, не намагалася їх налагодити. Вважає, що у них на даний час повна дружна родина та її теперішній чоловік є батьком її доньки.

Представник позивачки - адвокат Остахов В.П. позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у ньому.

В судове засідання, призначене на 27.06.2024 року, позивачка та її представник не з`явилися, надали заяви про продовження розгляду справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, надав в провадження суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, позовні вимоги визнав, посилаючись на нотаріально засвідчену згоду на позбавлення батьківських прав (а.с.156).

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Ступак В.А. в судовому засіданні пояснила, що відповідач наполегливо заявив, що не цікавиться життям дитини, не турбується про неї, матеріально не утримує, на зв`язок не виходить. В подальшому відповідач до служби у справах дітей не з`являвся. В судове засідання, призначене на 27.06.2024 року представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області не з`явилася, надала в провадження суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.186).

Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Кременчуцької міської ради Нежеренко С.В. в судовому засіданні пояснила, що ними було з`ясовано, що дитина ОСОБА_4 має певні розлади здоров`я та потребує постійного догляду та лікування. Батько ОСОБА_2 приблизно з 5-6 річного віку не приймав участі у житті дитини, не відвідував медичні та навчальні заклади. Дитина пояснила, що батько з нею не спілкується, вона намагалася з ним спілкуватися, але потім втратила бажання, на даний час вона має заміну біологічному батьку, вона не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідач надав заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, також у них наявна інформація, що батько не брав участі у житті дитини. Відносно пояснень малолітньої ОСОБА_4 пояснила, що остання надала вільні пояснення та висловила свою думку. Має образу на батька, але в її житті з`явився інший чоловік, який замінив їй батька. Відповідач відсторонився від дитини та не міг пояснити дитині свою відсутність у її житті. В судове засідання, призначене на 27.06.2024 року представник Органу опіки і піклування Кременчуцької міської ради про позбавлення батьківських прав не з`явилася, надала в провадження суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.187).

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_4 , в присутності представника служби у справах дітей пояснила суду, що коли їй було 5 років, мама з татом сварилися та тато почав їздити до м. Одеса працювати. Приблизно через рік після цього батьки розлучилися. Коли вона телефонувала батьку, він казав що зайнятий, та фактично вони не спілкувалися, батько не телефонував, не приїжджав, не цікавився її життям. Її мама вдруге одружилася, коли їй було 9 років. З теперішнім чоловіком її матері у неї добрі відносини, він замінив їй батька.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 , ОСОБА_8 (а.с.13).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.15).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 01 квітня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано, визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_8 (а.с.16-17).

Згідно виконавчого листа по справі №537/342/17, виданого 24.03.2017, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 . 13 березня 2019 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документа. Борг станом на 11.03.2019 року - відсутній (а.с.18).

Відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 20 грудня 2019 року, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_6 » (а.с.21).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (а.с.25).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) №2300 ОСОБА_4 має незадовільний стан здоров`я (а.с. 26-27).

У відповідності до довідки № 0304 від 09.06.2023 та характеристики ТОВ «Атмосфера доріг» на ім`я ОСОБА_1 , остання працює в ТОВ «Атмосфера доріг» на посаді головного бухгалтера та характеризується позитивно (а.с.28 - 29).

З довідки № 09/06-01 від 09.06.2023 та характеристики ТОВ «Автоцентр-Кременчук-2012» вбачається, що ОСОБА_5 працює в ТОВ «Автоцентр-Кременчук-2012» та характеризується позитивно (а.с.30, 32).

Згідно довідки про доходи ТОВ «Автоцентр-Кременчук-2012» від 09.06.2023 № 09/06-1, дохід ОСОБА_5 за період з грудня 2022 року по травень 2023 року складає 31 892,78 грн. (а.с. 31).

З Витягу з реєстру територіальної громади №2023/004354333 та акту ОСББ «КИЇВСЬКА 14» від 09 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 (а.с.34-35).

З довідки Комунального закладу фізичної культури і спорту «Кременчуцька міська комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» №54 від 09.06.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 займається в секції «Волейбол», характеризується позитивно. За весь період занять колектив секції спілкувався лише з матір`ю. Батько дитини - ОСОБА_2 жодного разу не відвідував секцію та не цікавився спортивним життям дитини, контактів з секцією не підтримує (а.с.36).

У відповідності до довідки Кременчуцької гімназії №1 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №01-23/234 від 14.06.2023 року, мати дитини ОСОБА_1 постійно спілкується з педагогами, класним керівником, відвідує шкільні збори, цікавиться шкільним життям дитини, приймає у ньому участь. Батьківські збори, які проходили онлайн, відвідувала мати дівчинки. Всі питання, які стосуються навчання та розвитку дитини вирішувалися разом із матір`ю - ОСОБА_1 . Батько, зі слів класного керівника, у загальних та класних зборах участі не брав, шкільним життям дитини не цікавився (а.с.37).

З характеристики Кременчуцької гімназії №1 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 14.06.2023 року на ОСОБА_4 вбачається, що остання характеризується позитивно. Всі питання, які стосуються навчання та розвитку дитини вирішувалися разом із матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.38).

Згідно копії заяви ОСОБА_2 від 13 червня 2023 року, останній просить суд позбавити його батьківських прав у відношенні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вихованням якої він не займається. Просить цивільну справу та інші питання, що розглядатимуться і вирішуватимуться компетентними органами та судом щодо позбавлення його батьківських прав розглядати за його відсутності (а.с.39).

З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , який затверджено рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №521 від 06 березня 2024 року вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_4 . В обґрунтування висновки вказано, що з пояснень ОСОБА_1 було встановлено, що ОСОБА_2 після розірвання між ними шлюбу через відсутність спільних інтересів, взаємоповаги та взаєморозуміння, що призводило до конфліктів та скандалів, не бере участі у вихованні їх спільної доньки ОСОБА_7 , не телефонує їй, не цікавиться її життям, не проявляє батьківської турботи до дитини, а також не сплачує аліменти на її утримання. Малолітня ОСОБА_4 підтвердила, що її батько не бере ніякої участі у її житті та вона не заперечує, щоб її батька ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав. Також, ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що надав відповідну заяву, посвідчену нотаріально, а також заяву про розгляд цивільної справи та інших питань щодо позбавлення його батьківських прав без його участі (а.с.136-142).

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі, й на рівне виховання батьками.

Законодавцем передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 за №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У п.п.16, 18 вищезазначеної Постанови роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 11 серпня 2021 року у справі № 621/492/20 та від 12 травня 2021 року у справі № 689/551/20-ц.

Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і, в будь-якому випадку, в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , який затверджено рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №521 від 06 березня 2024 року вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_4 .

Разом з тим, зазначений висновок органу опіки та піклування, його зміст про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд вважає недостатньо обґрунтованим та поверхневим, у ньому не наведено підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Натомість, зазначений висновок фактично обґрунтований тим, що батьком ОСОБА_2 надано нотаріально засвідчену заяву, відповідно до змісту якої останній просить позбавити його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 ; поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відповідно до яких ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні доньки та довідки, що батько не з`являвся на батьківські збори, які проходили в онлайн-форматі, оскільки дитина разом з матір`ю проживала за кордоном, а також відсутності відомостей щодо звернення на прийом до лікаря дитини у супроводі батька (без конкретизації, який саме період часу охоплюють зазначені відомості).

Тобто, такий висновок не містить обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України, для застосування відносно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Вказаний висновок ґрунтується лише на доводах однієї сторони - позивачки, матері дитини та наданих нею документах. Відповідач з приводу доводів позивачки заслуханий не був, орган опіки та піклування обмежився лише його письмовою заявою в якій вказано, що ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

При цьому висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК України), має рекомендаційний характер, та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Разом з тим згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини.

Заслухана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснила про свою прихильність до матері і її теперішнього чоловіка та відсутність батька в її житті.

Оскільки ОСОБА_4 тривалий час проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , відносини з якою для неї є пріоритетними, з`ясована думка дитини не може вважатися визначальною, переважною підставою при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її справжнім інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким діти в силу свого віку та життєвого досвіду неспроможні надавати виважену та правильну оцінку.

Неактивність або певна бездіяльність ОСОБА_2 як батька з урахуванням наведеного вище є недостатньою підставою для того, щоб дійти висновку про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав.

Особисті конфліктні відносини між батьками чи наявність у житті матері особи, яку вона вважає «кращим батьком» для дитини не може суперечити правам дитини на гармонійний розвиток та належне виховання і забезпечення її найкращих інтересів з боку батька. Відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року в справі № 753/9433/17, провадження № 61-3462св20.

Під час розгляду справи було встановлено, що після укладення позивачкою другого шлюбу батько дитини був фактично усунутий з життя дівчинки; позивач вказала, що її теперішній чоловік повністю перебрав на себе обов`язки щодо забезпечення родини, виховання дітей, вона у відносини між донькою ОСОБА_10 та її батьком не втручалася, не намагалася їх налагодити, оскільки вважала, що її теперішній чоловік замінив донці батька, тобто матір також належно не усвідомлювала необхідності участі кровно спорідненого батька у житті доньки, що відповідало б найкращим інтересам дитини. Також, позивачка зазначила, що за домовленістю з колишнім чоловіком вона звернулася до виконавчої служби із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу, та суд бере до уваги, що борг зі сплати аліментів станом на 11.03.2019 був відсутній.

Окрім того, до позовної заяви про позбавлення батьківських прав долучено заяву ОСОБА_2 від 13 червня 2023 року, в якій останній просить суд позбавити його батьківських прав у відношенні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вихованням якої він не займається. Просить цивільну справу та інші питання, що розглядатимуться і вирішуватимуться компетентними органами та судом щодо позбавлення його батьківських прав розглядати за його відсутності.

Також, ОСОБА_2 подав до суду 19.08.2023 заяву, у якій зазначив, що з позовом про позбавлення його батьківських прав згоден, просив розглядати справу за його відсутності.

У частинах першій, четвертій статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, в розумінні приписів статті 206 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, якщо це суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відмова відповідача від батьківських прав та його згода на позбавлення його батьківських прав, викладена у вищевказаній письмовій заяві, не може слугувати єдиною та достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав відносно доньки, оскільки виключний перелік підстав для позбавлення батьківських прав визначено у ч. 1 ст. 164 СК України.

При цьому суд зазначає, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Тому відмова батька від батьківських прав на дитину є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини, оскільки відмовитися від батьківських прав особа добровільно не може. Позбавлення батьківських прав можливе лише за рішенням суду і тільки при наявності підстав передбачених Сімейним кодексом України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2023 року по справі № 401/1944/22.

Відтак, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки у цій категорії справ визнання позову суперечить закону, а саме частині третій статті 155 СК України, та порушує інтереси дитини.

Суд наголошує, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Позивачка не обґрунтувала в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення ОСОБА_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , батьківських прав та не надала беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували винну та свідому поведінку ОСОБА_2 щодо ухилення від участі у вихованні доньки, умисне і свідоме нехтування обов`язками батька.

Необґрунтоване та передчасне (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини.

Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, тому з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, за обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення його батьківських прав, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Разом з тим, суд вважає, що в діях відповідача має місце невідповідне виконання батьківських обов`язків відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до її виховання.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про передчасність прийняття такого рішення і надання можливості відповідачеві змінити ставлення до виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також, необхідно попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування за місцем проживання дитини контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як у задоволенні позову відмовлено, то, у відповідності до норм ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 12, 79-81, 141, 258-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 19,150, 164-167 Сімейного кодексу України, суд,-

Ухвалив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, Орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Покласти на орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 04.07.2024.

Повне найменування учасників процесу:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, місцезнаходження: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Піщане, вул. Київська, буд.104, .

Третя особа - Орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради, місцезнаходження: Полтавська область, м.Кременчук, площа Перемоги, буд.2, .

СуддяА. С. Река