Справа № 367/2638/23
Провадження №2/367/1405/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 квітня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Яцуна А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Ірпінський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані за платіжним дорученням ПАТ КБ «ПриватБанк» № Р24АР24АС0902 від 13.04.2021 року на картковий рахунок 4149- 6293-1486-9421 в сумі 56000 грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 17533,38 грн., разом 73533 грн. 38 коп., а також судовий збір.

В мотивування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що 13.04.2021 між ним та адвокатом адвокатського бюро «Кузьмін та партнери» в особі керуючого адвоката ОСОБА_2 було в усному порядку попередньо узгоджено намір укласти Договір про надання комплексної правової допомоги (юридичних послуг) згідно з потребами клієнта (позивача за цією вимогою), текст якого відповідач зобов`язувався підготувати у письмовій формі протягом трьох днів після усного погодження про це на підтвердження факту спільних домовленостей у відповідності вимог частини другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» . При цьому, між ними в усному порядку було обумовлено перелік майбутніх послуг, які могли бути покладені в основу письмового договору та узгоджено суму попередньої вартості передбачених послуг.

Позивач стверджує, що як наслідок, на виконання попередніх усних домовленостей, ним 13.04.2021 було здійснено перерахунок грошових коштів за платіжним дорученням ПАТ КБ «ПриватБанк» №. P24AP24AC0902 від 13.04.2021 року на картковий рахунок НОМЕР_1 (отримувач ОСОБА_2 ) у розмірі 56000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень 00 копійок в якості передоплати, при цьому, будь-якого письмового договору у подальшому між ними укладено не було, проекту такої угоди будь-яким доступним способом та засобом зв`язку йому не направлено.

Зазначає, що з моменту отримання відповідачем коштів минуло 2 роки та 1 місяць (на момент звернення з цим позовом), тому потреба щодо отримання попередньо обумовлених юридичних послуг від адвокатського бюро «Кузьмін та партнери» в особі керуючого адвоката ОСОБА_2 відпала, через бездіяльність останнього. Спроби позивача, щодо повернення сплачених коштів, зокрема шляхом направлення електронних повідомлень на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишились проігнорованими, зустрічей відповідач уникає.

Додає, що оскільки у вищенаведеному платіжному дорученні, яким здійснено переказ коштів на ім`я відповідача не міститься відомостей щодо призначення платежу, це також свідчить про відсутність договірних правовідносин між ними, а також про те, що перераховані кошти є безпідставно отриманими. Відповідно, грошова сума у розмірі 56000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень 00 копійок сплачена на рахунок НОМЕР_2 є безпідставно набутим майном та підлягає поверненню разом із процентами відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК України за користування чужими грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ за кожен день такого прострочення на підставі ст. 536 ЦК України, починаючи від дня безпідставного отримання грошових коштів.

Вважає, що оскільки Відповідачем безпідставно набуті грошові кошти саме 13.04.2021 року, отже з цього часу нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України, а сума таких відсотків становитиме 17533,38 грн., відповідно до розрахунку по формулі: [Проценти] = [Сума боргу] х [Облікова ставка НБУ (%)]/100%/ 365 днів х [Кількість днів] тобто 17533,38 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2023 року відкрито провадження за даним позовом, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштової кореспонденції та оголошенням на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 було здійснено перерахунок грошових коштів у розмірі 56000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень 00 копійок на кредитний рахунок НОМЕР_2, отримувач ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням ПАТ КБ «ПриватБанк» № P24AP24AC0902 від 13 квітня 2021 року.

14 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адвоката адвокатського бюро « Кузьмін та партнери» ОСОБА_2 з листом-вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів в якій ОСОБА_1 зазначає, що 13.04.2021 між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Кузьмін та партнери» в особі керуючого адвоката ОСОБА_2 було в усному порядку попередньо узгоджено намір укласти Договір про надання комплексної правової допомоги (юридичних послуг) згідно з потребами клієнта (заявника за цією вимогою), текст якого адвокатське бюро «Кузьмін та партнери» в особі керуючого адвоката ОСОБА_2 зобов`язувалося підготувати на підтвердження факту спільних домовленостей на виконання вимог частини другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір у письмовій формі протягом трьох днів після усного погодження про це. При цьому, між ними в усному порядку було обумовлено перелік майбутніх послуг, які могли бути покладені в основу письмового договору та узгоджено суму попередньої вартості передбачених послуг. Як наслідок, на виконання попередніх усних домовленостей, ним 13.04.2021 року було здійснено перерахунок грошових коштів за платіжним дорученням ПАТ КБ «ПриватБанк» № Р24АР24АС0902 від 13.04.2021 року на картковий рахунок НОМЕР_1 (отримувач ОСОБА_2 ) у розмірі 56000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень 00 копійок в якості передоплати. Разом з тим, будь-якого письмового договору у подальшому між нами укладено не було, проекту такої угоди будь-яким доступним способом та засобом зв`язку ОСОБА_1 не направлено. З моменту отримання коштів минув 1 рік та 11 місяців, тому потреба щодо отримання попередньо обумовлених юридичних послуг від адвокатського бюро «Кузьмін та партнери» в особі керуючого адвоката ОСОБА_2 відпала, через бездіяльність останнього. Спроби ОСОБА_1 щодо повернення сплачених коштів, зокрема шляхом направлення електронних повідомлень на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишились проігнорованими, зустрічей ОСОБА_1 ОСОБА_2 уникає. Зазначає, що грошова сума у розмірі 56000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень 00 копійок сплачена рахунок НОМЕР_3 є безпідставно набутим майном та підлягає поверненню разом із процентами відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК України за користування чужими грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ за кожен день такого прострочення на підставі ст. 536 ЦК України, починаючи від дня безпідставного отримання грошових коштів. Також зазначив, що у разі залишення даного листа-вимоги без розгляду та неповернення йому визначеної вище безпідставно отриманої грошової суми разом із процентами, ним буде скеровано відповідний позов до суду та, при потребі, буде подано скаргу до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Також, до позову долучено копії опису вкладення про направлення ОСОБА_2 зазначеного листа-вимоги за адресами: АДРЕСА_1 , та на АДРЕСА_2 .

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:

а) набуття або збереження майна;

б) набуття або збереження за рахунок іншої особи;

в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають:

1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого);

3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого;

4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Із матеріалів справи встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 не укладались правочини, тобто між ними не існувало жодних договірних зобов`язань.

Оскільки між позивачем і відповідачем не існувало договірних зобов`язань, тобто у позивача не виник правовий обов`язок здійснити перерахунок коштів відповідачу, а тому кошти отримані відповідачем вважаються набутими ним без достатньої правової підстави та відповідно до вимог ч.1 ст. 1212 ЦК України підлягаю поверненню позивачу.

Що стосується вимог позивача про стягнення процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами, то суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші, на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15 та від 09.10.2019 року у справі № 607/19461/15-ц.

Суд враховує те, що ОСОБА_2 з 13 квітня 2021 року по 10 квітня 2023 року без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) використовував кошти позивача в сумі 56 000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень, тому за цей період підлягає стягненню сума відсотків за користування безпідставно набутими коштами в розмірі - 17 533 (сімнадцять тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 38 копійок з розрахунку, що облікова ставка НБУ становила: з 13 квітня 2021 року по 15 квітня 2021 року- 6,5% річних - 29.92 грн., з 16 квітня 2021 року по 22 липня 2021 року - 7,5 % річних - 1247,67 грн., з 23 липня 2021 року по 09 вересня 2021 року - 8,0% річних - 601,43, з 10 вересня 2021 року по 09 грудня 2021 року - 8,5 % річних - 1 186,74 грн., з 10 грудня 2021 року по 20 січня 2022 року - 9,0 % річних - 579.95грн., з 21 січня 2022 року по 02 червня 2022 року - 10,0 % річних - 2 040,55 грн., з 03 червня 2022 року по 10 квітня 2023 року - 25,0 % річних - 11 967,12 грн.

Розраховуючи розмір суми відсотків, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з такої формули: 56 000 грн. (сума безпідставно набутих коштів) х на рівень облікової ставки НБУ (у % річних) / 365 днів х на кількість днів користування безпідставно набутими коштами.

Отже, загальна сума відсотків на рівні ставки НБУ становить 17 533 (сімнадцять тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 38 копійок.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 1212 ЦКУ з ОСОБА_2 слід стягнути 56 000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень безпідставно набутих коштів, а також 17 533 (сімнадцять тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 38 копійок відсотків на рівні облікової ставки НБУ.

Таким чином, оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 ) грошові кошти в розмірі 73 533 (сімдесят три тисячі п`ятсот тридцять три) гривні 38 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду до Київського апеляційного суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук