РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024

Справа № 522/20246/23

Провадження № 2/522/2051/24

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянув справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

ВСТАНОВИВ:

13.10.2023 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 .

Позивач просить суд:

- в порядку поділу спільного майна подружжя виділити та визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на ідеальну частку по 1/2 кожному на квартиру АДРЕСА_1 .

- стягнути з відповідача судовий збір та половину витрат на правову допомогу.

02.11.2023 відкрито загальне позовне провадження.

20.02.2024 закрито підготовче провадження.

19.03.2024 відповідач подала заперечення на позов.

ОСОБА_3 звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що 15.07.2005 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано рішенням суду від 12.05.2021. Подружжя за спільні кошти 12.09.2017 придбало квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу дружиною за згодою чоловіка. Наразі, незважаючи на те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін, згода між колишнім подружжям щодо порядку поділу квартири відсутня.

Відповідач не заперечує, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя, але виділити ідеальні частки в квартирі технічно неможливо. Просить відмовити у задоволенні позову.

Судом встановлені такі обставини справи.

15.07.2005 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб (актовий запис № 123, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 ).

12.09.2017 на підставі договору купівлі-продажу №2066 ОСОБА_2 придбалау власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 41,1 кв.м. Договір укладено за письмовою згодоюдругого з поджужжя ОСОБА_3 .

Право власності ОСОБА_2 на квартиру зареєстроване 12.09.2017.

12.05.2021 рішенням Приморського районного суду міста Одеси (справа №522/23784/20) розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Висновки суду.

Згідно з ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування. (Постанова Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 595/324/17).

Згідно з ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Спірна квартира придбана 12.09.2017 в шлюбі, отже, є їхньою спільною сумісною власністю, не зважаючи на те, що її титульним власником є ОСОБА_2 .

Розірвання шлюбу не припинило права спільної сумісної власності на квартиру, набуту в шлюбі.

Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Отже, вартість майна, що підлягає поділу, потрібно визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

ОСОБА_3 не ставить питання про поділ спільної квартири в натурі та не заявляє вимог щодо компенсації йому вартості його частки у спільному майні, в зв`язку з чим оцінка вартості спільного майна не потрібна.

Отже, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд має застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, лише у разі згоди сторони на відповідну компенсацію, а також застосовувати присудження грошової компенсації з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден з подружжя вказаних вимог не заявив, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності постанова Верховного Суду України від 30.03.201, 07.06.2017 № 6-2670цс16 від 07.06.2017).

У даній справі жодна із сторін не заявляє вимог щодо присудження судом сплати грошової компенсації замість відповідної частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру.

Отже, слід визнати ідеальні частки подружжя в спірному майні (по 1/2) без його реального поділу і залишення майна в спільній частковій власності сторін.

За таких обставин позовні вимог ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача з відповідача суму судового збору у розмірі 4 142 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України.

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити.

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання позову в розмірі 4 142 гривні.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи), зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.07.2024.

Суддя Ярема Х.С.