Справа № 169/422/24
Провадження № 2/169/189/24
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2024 року селище Турійськ
Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого Тітівалова Р.К.,
секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,
15 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування.
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на належне їй право на земельну частку (пай). За життя ОСОБА_3 склала декілька заповітів, відповідно до одного з яких вказану земельну частку (пай) заповіла дочці ОСОБА_2 , яка у володіння спадщиною не вступила та заяви про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подавала. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла сестра позивача ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, однак спадкових прав не оформила та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв батько позивача ОСОБА_5 , який спадкових прав не оформив та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. За життя ОСОБА_5 заповіту не складав. Вказуючи, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті останнього, який звернувся у встановленому законом порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця, просив визнати за ним право на земельну частку (пай) у землі Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Пархоменка» на території Дольської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, що належало ОСОБА_3 на підставі сертифікату серії ВЛ №014404 від 20 травня 1996 року.
У судове засідання позивач не з`явився, 13 травня 2024 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без його участі (а. с. 66).
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 71), про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов не подавала.
Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою суду від 04 червня 2024 року постановлено проводити заочний розгляд справи (а. с. 73).
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
За змістом статей 524, 548 Цивільного кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 12) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшло право на земельну частку (пай), розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах, у землі Колективного сільськогосподарського підприємства імені Пархоменка на території Дольської сільської ради Ковельського району Волинської області, без визначення меж цієї частки в натурі, які розташовані на території Турійської селищної ради Ковельського району Волинської області (колишньої Дольської сільської ради Турійського району Волинської області).
Відповідно до листа Відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного Управління Держгеокадастру у Волинській області від 05 грудня 2023 року на підставі розпорядження голови Турійської районної державної адміністрації № 168 від 12 травня 1996 року ОСОБА_3 є власником сертифікату на право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП ім. Пархоменка, серії ВЛ № 014404 від 20 травня 1996 року, що зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 391 (а. с. 26).
Належність вищевказаного права на земельну частку (пай) спадкодавцеві ОСОБА_3 підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) (а. с. 25).
За життя ОСОБА_3 18 квітня 2002 року склала два заповіти, посвідчені Дольською сільською радою Турійського району Волинської області, відповідно до одного з яких сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 014404, заповіла дочці ОСОБА_2 (а. с. 15).
Інших заповітів ОСОБА_3 не складала, свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 57-58).
ОСОБА_2 жодних дій для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 не вчинила і в контексті частини другої статті 553 Цивільного кодексу УРСР вважається такою, що відмовилася від спадщини.
Зі змісту довідки Турійської селищної ради Ковельського району Волинської області № 2-142 від 14 листопада 2022 року видно, що в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_3 з дня її смерті вступила її сестра ОСОБА_4 (а. с. 13), яка в розумінні положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР є такою, що прийняла спадщину.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 16).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною першою статті 1272 Цивільного кодексу України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За життя ОСОБА_4 заповіту не складала (а. с. 54).
ОСОБА_4 постійно проживала із чоловіком ОСОБА_5 (а. с. 17), який в контексті положень статей 1261, 1268 Цивільного кодексу України як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину після смерті останньої.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 19).
Позивач є сином спадкодавця ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 18).
ОСОБА_5 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) був зареєстрований та постійно проживав з сином ОСОБА_1 та його сім`єю в селі Растів Ковельського району Волинської області. ОСОБА_1 14 вересня 2021 року подав приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті останнього (а. с. 36 на звороті).
Заповіту за життя ОСОБА_5 не складав, свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай) після його смерті не видавалося (а. с. 39-41).
Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні.
З огляду на вказане, позивач ОСОБА_1 , як син спадкодавця, є єдиним спадкоємницем першої черги за законом, який в контексті положень статей 1268, 1270 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 .
Приватний нотаріус постановою від 04 березня 2024 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на земельні ділянки та їх належність спадкодавцю ОСОБА_5 (а. с. 24).
Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 138/2021 до майна померлого ОСОБА_5 (а. с. 36-65), з яких також видно, що, окрім позивача, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріуса не звертався, свідоцтва про право на спадщину на інше належне спадкодавцю майно видані також позивачу.
За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове майно.
Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.
На підставі викладеного, статей 524, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у землі Колективного сільськогосподарського підприємства імені Пархоменка розміром 4,08 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Дольської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, що належало ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 014404, зареєстрованого 20 травня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 391, виданого 20 травня 1996 року Турійською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Турійської районної державної адміністрації № 168 від 12 травня 1996 року.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо учасниками справи не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складене 04 червня 2024 року.