ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м.Суми

Справа №950/99/24

Номер провадження 22-ц/816/1113/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ»

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 07 лютого 2024 року в складі судді Косолапа В.М., ухвалене в м. Лебедин, повний текст якого складено 07 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в:

11 січня 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Стегнія А.М., звернулася до суду з позовом до ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю.

Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі Державного акту на право власності на землю Серія Р2 657641 від 15 вересня 2002 року, вона є власником земельної ділянки площею 3,6254 га з кадастровим номером :01:001:0060, розташованої на території Рябушківської сільської ради Сумського району Сумської області. На підставі договору від 14 березня 2007 року № 191 ОСОБА_1 передала ПП «Буймерське» належну їй земельну ділянку в оренду на 10 років. 04 серпня 2017 року між ПП «Буймерське» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода до договору оренди землі від 14 березня 2007 року, відповідно до п. 4.1 якої орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 13897,30 грн на один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.4. договору. Строк дії права оренди земельної ділянки до 31 грудня 2022 року.

На момент звернення до суду ПП «Буймерське» припинене як юридична особа, його правонаступником є ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ».

За користування земельною ділянкою відповідачем не проведена виплата орендної плати за 2022 рік, тому просила стягнути з ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» заборгованість по орендній платі за 2022 рік із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% та 1,5% військового збору, в загальному розмірі 11187,32 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 07 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю задоволено.

Стягнуто з ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2022 рік в сумі 13897,30 грн.

Стягнуто з ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн та 2500,00 грн витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2022 рік в сумі 13897,30 грн та прийняте в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2022 рік в сумі 11187,32 грн.

Вказує, що у позовній заяві позивачем заявлено до стягнення заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2022 рік у сумі 11187,32 грн (із вирахування податків 18%, та військового збору 1,5%), однак судом першої інстанції визначено до стягнення заборгованість по орендній платі за 2022 рік у сумі 13897,30 грн. Доводить, що всупереч вимог ч. 2 ст. 264 ЦПК України, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і стягнув більшу суму заборгованості, ніж просив позивач.

Вважає, що самостійне збільшення судом першої інстанції позовних вимог та стягнення з відповідача суми боргу з Урахуванням ПДФО та ВЗ призведе до повторного їх нарахування та утримання, оскільки рішення суду підлягає виконанню у повному обсязі і не дає відповідачу права і можливості перерахувати позивачці суму меншу, ніж зазначено безпосередньо в рішенні.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на землю Серія Р2 657641 від 15 вересня 2002 року є власником земельної ділянки площею 3,6254 га з кадастровим номером :01:001:0060, розташованої на території Рябушківської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 7-8).

Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0060 площею 3,6254 зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується копією витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 14).

Як свідчить копія додаткового договору оренди від 04 серпня 2017 року, до договору оренди землі № 191 від 14 березня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПП «Буймерське» (орендар), ОСОБА_1 передала в оренду земельну ділянку загальною площею 3,6254 га. Договір укладено на 5 років, тобто до 31 грудня 2022 року (пункт 3.1).

Відповідно до пункту 4.1. орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 13897,30 грн за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п.п. 4.4 орендна плата вноситься щорічно до 30 грудня (а.с. 9-12).

Згідно з витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, строк дії права оренди земельної ділянки до 31.12.2022 (а.с. 14).

Згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП «Буймерське» припинено. Правонаступником указаного підприємства є ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» (а.с. 23).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення умов договорів оренди землі не виплатив узгоджений договірний розмір орендної плати за 2022 рік в сумі 13897,30 грн, що ним не заперечувалося.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі за землю за 2022 рік, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У той же час, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги щодо неправильного визначення належної до стягнення на користь позивача суми орендної плати за землю.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі ЗК України), Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1-3 ст. 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом ст. ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Зі змісту укладених між сторонами договорів оренди землі та п. 4.1. Додаткової угоди від 04 серпня 2017 року, до договору оренди землі № 191 від 14 березня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПП «Буймерське» (орендар), орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 13897,30 грн за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п.п. 4.4 орендна плата вноситься щорічно до 30 грудня поточного року користування.

Також, умовами договорів оренди землі передбачено, що орендна плата виплачується орендарем у встановленому п. 4.1. цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих), згідно з вимогами чинного податкового законодавства (п. 4.3.).

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» (правонаступника ПП «Буймерське») заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2022 рік у розмірі 11187,32 грн. Тобто, заявлена до стягнення сума орендної плати визначена із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% та військового збору 1,5%, а всього 19,5%, а саме: 13897,30 грн х 19,5%.

Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 у порядку п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України не збільшувалися.

Суд першої інстанції не врахував, що за таких погоджених сторонами умов договору, встановлених вимог закону та заявлених позовних вимог, до стягнення підлягає сума заборгованості по орендній платі за землю із вирахуванням податків та обов`язкових платежів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ТОВ «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, наведених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, із викладенням абзацу другого резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» (42644, Сумська область, Охтирський район, с. Печини, вул. Центральна, 2 А; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2022 рік в сумі 11187,32 грн».

Рішення суду в частині стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу в апеляційному порядку не оскаржувалося та не переглядалося.

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразилися в порушенні норм земельного законодавства відносно позивача, то понесені відповідачем судові витрати за апеляційне оскарження рішення суду належить покласти саме на відповідача, підстав для їх компенсації за рахунок позивача не вбачається.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст.ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1, 3 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» задовольнити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 07 лютого 2024 року в оскаржуваній частині змінити виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ» (42644, Сумська область, Охтирський район, с. Печини, вул. Центральна, 2 А; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2022 рік в сумі 11187,32 грн».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина