Справа № 353/700/24
Провадження № 2/353/318/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мотрук Л.І.,

з участю секретаря судового засідання Стельмах В.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 . Свої вимоги обґрунтувала тим, що в АДРЕСА_1 проживали - мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вона з трьома дітьми. Тип двору, в якому проживають - робітничий. Мати являлася головою двору, їй на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вищезазначеній адресі. Свідоцтва на право власності на даний житловий будинок, господарські будівлі та споруди на ім?я покійної матері немає і не зареєстровано в передбаченому законом порядку. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати ОСОБА_2 померла. Батько ОСОБА_3 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Вона вступила в управління спадковим майном матері та частково її оформила в нотаріальному порядку. Остання звернулася додержавного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, ОСОБА_4 , щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа про право власності на будинковолодіння. Даний факт позбавляє її можливості оформити спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 . У зв`язку з вищевказаним, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Позивач,ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності.

Представник відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в судове засідання не з`явився. 15.07.2024 року від нього надійшла заява, в якій вказав, що, не заперечує проти позовних вимог та просив розглядати справу у його відсутності (а.с. 33).

10.07.2024 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії технічного паспорту на будинок садибного (індивідуального) типу з господарськими будівлями та спорудами від 19.10.2011 року, по АДРЕСА_2 , складається з житлового будинку, 76,2 кв.м., літньої кухні, 10,1 кв.м., сарая, 41,5 кв.м., сарая, 9,3 кв.м., погреба, 14,1 кв.м., воріт, 5,1 кв.м., огорожі, 9,7 кв.м., огорожі, 30,5 кв.м., колонки (а.с. 4-6).

Технічний паспорт на вищенаведене будинковолодіння внесено в ЄДЕССБ із Реєстраційним номером: ТI01:5920-8341-6658-8711, що підтверджується листом про наявність технічної інвентаризації ФОП ОСОБА_5 від 16.07.2023 року (а.с. 7).

З виписки із погосподарської книги № 3 Нижнівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року, виданої Нижівським старостинським округом №15 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 28.05.2024 року № 394, вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 який побудований до 05.08.1992 року числиться як робітничий двір і в ньому зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - голова двору; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - онук; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - онук; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - онука. За вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0.0100 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка передана в користування ОСОБА_9 Свідоцтво про право власності на вказаний об?єкт нерухомого майна не видавалося, право власності в погосподарській книзі не реєструвалося (а.с. 11).

Позивач, ОСОБА_10 ,народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 17).

10.10.1983 року позивач, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 уклали шлюб та останній присвоєно прізвище « ОСОБА_12 »; 14.06.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_11 розірвали шлюб, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2 від 12.07.2023 року (а.с. 16).

Батько позивача, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 (а.с. 12).

Мати позивача, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 (а.с. 13).

Довідкою виданою Нижівським старостинським округом №15 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 28.05.2024 року № 393 встановлено, що що її мати: ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була постійною жителькою АДРЕСА_2 . На день смерті ОСОБА_2 за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дочка, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 онук, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 онук, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 онука. Заповіт від імені ОСОБА_2 в Нижнівській сільській раді не посвідчувався (а.с. 10).

В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач звернувся до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 для оформлення права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , однак їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністюправовстановлюючого документа про право власності на будинковолодіння, так як немає в наявності, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 348/02-31 від 04.07.2023 року (а.с. 14).

02.04.2008 року ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , успадкувавши грошовий вклад, який не є предметом даного позову (а.с. 15).

Відповідно до копії спадкової справи № 473/2008 заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, ОСОБА_4 , позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину шляхом вступу у розпорядження та користування ним, так як на день смерті була зареєстрована та проживала з спадкодавцем за однією адресою та частково оформила її спадщину на своє ім`я. Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 35-50).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 .

До складу спадщини після смерті матері входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який остання за своє життя не оформила у встановленому законом порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство.

Так, відповідно до законодавства, чинного до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права

Згідно зі ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року (зі змінами) на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

Спеціальним нормативним актом, який визначав порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 №112/5, а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24/26, та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року №69, які були замінені Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженою наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 № 48.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Оскільки спірний житловий будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи робітничий двір, тому положення статей 120, 123 ЦК УРСР застосуванню не підлягають, оскільки майнові правовідносини господарства робітника були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права. Він не мав статусу колгоспного двору, а тому немає підстав застосування до правовідносин у цій справі норм ЦК УРСР 1963 року, у тому числі за аналогією закону.

Відтак, слід керуватися вимогами Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969 року, за яким суб`єктами права спільної сумісної власності вважалося подружжя.

Так, згідно із ч. 1 ст. 22 цього Кодексу майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , належав ОСОБА_2 .

Оскільки спадкодавець, мати позивача, за свого життя не оформила у встановленому законом порядку право власності на спірне будинковолодіння, у зв`язку з чим позивач позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на це майно після смерті матері, при цьому отримала відповідні свідоцтва щодо іншого майна, то її права підлягають захисту в обраний нею спосіб.

В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачами в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 392, 1216 - 1222, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст. 82, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: Тлумацька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. І. Макуха, 12, м. Тлумач, Івано-Франківський район Івано-Франківська область, .

Повний текст судового рішення складено 30 серпня 2024 року.

ГоловуючийЛ. І. МОТРУК