Справа № 275/1806/23
05 вересня 2024 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Миколайчука П.В.,
із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування державної реєстрації на земельної ділянки, -
Короткий зміст позовних вимог
Враховуючи те, що позивач є законним власником своєї земельної ділянки та позбавлений можливості її зареєструвати та внести відомості в ДЗК, він вважає, що має місце порушення його права користування земельною ділянкою, яке підлягає захисту в судовому порядку.
Процедура та позиції сторін
Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 25.12.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 15.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 02.04.2024 до участі у справі залучено співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Представником Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що при вирішенні справи поклались на розсуд суду.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з`явився в поданих письмових поясненнях просив розглядати справу без його участі
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належними чином в порядку ст.ст. 128-131 ЦПК України шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження та судових повісток на зареєстровану адресу проживання, які, згідно відкритих відомостей Укрпошти вручені особисто. Про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України.
На підставі ст. ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 на праві власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
16.10.2003 розроблено технічний паспорт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 замовником якого є ОСОБА_4 (а.с. 8-9).
02.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_4 (а.с. 10).
Згідно витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 65407412 від 02.07.2024 спадкова справа після смерті ОСОБА_4 зареєстрована за № 67908768 (а.с. 11).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_4 (а.с. 14).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 14).
Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ-23 № 001470 ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0.6110 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 15).
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за адресою: АДРЕСА_1 виготовлена на ОСОБА_4 (а.с. 16-17).
Згідно ухвали Брусилівського районного суду Житомирської області від 30.10.2023 провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки - закрито (а.с. 18-19).
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75604091 від 29.01.2024 інформація щодо ОСОБА_5 відсутня (а.с. 52).
Згідно викопіювання з кадастрової карти (плану) зображено накладення земельних ділянок (а.с. 56, 57).
Інших письмових доказів суду не надано.
Застосовані судом норми права
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Стаття 15 ЦК України передбачає, що право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 19 ЗК України за основним цільовим призначенням всі землі поділяються на певні категорії. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.
Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Умовами статті 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 152 Земельного Кодексу (далі - ЗК України) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до статті 193 ЗК України, державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державний земельний кадастр є основою для ведення кадастрів інших природних ресурсів.
Статтею 194 ЗК України встановлено, що призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.
Згідно статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.
Відповідно до статей 79, 79-1 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно пп. 9, 10 п. 5 розділу VII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр» до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.
Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.
Відповідно частини першої та частини другої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно пункту 4 частини 6 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини є підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки.
Згідно ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
До 01.01.2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.
Так, відповідно до пункту 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету по земельних ресурсах України від 04.05.1999 року № 43, заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки.
При цьому, тільки після 02.04.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта направо власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02 квітня 2002 року № 449 обов`язковим реквізитом державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою став кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Із 01.01.2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відтак вбачається, що позивач має право власної на земельну ділянку, по АДРЕСА_1 , та, відповідно, має законне право на належну реєстрацію такого права.
Водночас, як вбачається з викопіювання з кадастрової карти, (а.с. 17,57), координати земельної ділянки, належної позивачу перетинаються з земельною ділянкою , яка зареєстрована за ОСОБА_5 , спадкоємцями після якого є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Можливість суду встановити обставини накладення земельних ділянок на підставі доказів, які містять офіційні дані Державного земельного кадастру без застосування спеціальних знань викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №910/2995/17.
У даному випадку обставини накладення земельних ділянок встановлені на підставі доказів, які містять офіційні дані Державного земельного кадастру та дають змогу встановити обставини справи без застосування спеціальних знань.
В свою чергу, всупереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України відповідачі не надали суду доказів виправлення встановлених помилок у відомостях про земельну ділянку у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, а тому неможливо без скасування державної реєстрації земельної ділянки виправити помилки, допущені під час ведення Державного земельного кадастру у порядку, який регламентований ст.37 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» та розділом «Виправлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру» Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року №1051.
Тобто, з належних та допустимих доказів судом з достовірністю установлено, що технічна документація із землеустрою, на підставі якої було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за ОСОБА_5 , не відповідала вимогам закону, зокрема нормам статті 55 Закону України «Про землеустрій», що відповідно до положень статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» є однією з підстав для відмови у державній реєстрації земельної ділянки, а отже і підставою для її скасування
В свою чергу, попередній власник ділянки, реєстрація якої з помилками в координатах ( ОСОБА_5 ) помер, його спадкоємці не вчиняли дій по приведенню у відповідність координат успадкованої ділянки в порядку виправлення помилок, самостійно позивач не може втручатися в право власності сусідів щодо земельної ділянки та змінювати її координати.
Тому, враховуючи вказане, суд вважає наявним факт порушення права позивача на реєстрацію земельної ділянки, оскільки він має належним чином підтверджене право власності на землю на підставі отриманого у встановленому законом порядку державного акту, яке неможливо внести (зареєструвати) до Державного земельного кадастру з причин, незалежних від позивача.
Щодо належності відповідачів, то ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як спадкоємці попереднього власника ОСОБА_5 , є належними відповідачами у даній категорії справ. Так, у постанові від 19 грудня 2022 року у справі № 359/3951/17 Верховний Суд вказав, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.
У відповідності до ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, але не виключно - ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Водночас, скасування державної реєстрації не призводить до позбавлення прав власності відповідачів на земельну ділянку, оскільки судом не ставляться під сумнів їх правовстановлюючі документи чи підстави для набуття у власність земельної ділянки, тому вони, як власники, можуть повторно зареєструвати своє право власності після приведення у відповідність координат земельної ділянки.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено до двох відповідачів з трьох, то судовий збір на користь позивача слід стягнути з двох відповідачів в рівних долях пропорційно задоволеним вимогам, тобто по : 1073,60 грн /3*2 = 715,73 грн/2 , тобто по 357,86 грн з кожного.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування державної реєстрації на земельної ділянки задовольнити частково.
В частині позовних вимог до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору по 357 (триста п`ятдесят сім) гривень 86 копійок з кожної.
Заочне рішення може бути переглянуте Брусилівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Повне судове рішення складене судом 12.09.2024.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Співвідповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .
Співвідповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .
Суддя П.В. Миколайчук