Житомирський апеляційний суд
Справа №278/254/24 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є. О.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/254/24 за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 30 травня 2024 року, постановлену під головуванням судді Татуйка Є.О.

встановив:

19 січня 2024 року Житомирським районним судом Житомирської області видано судовий наказ, яким вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 січня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій зазначив, що такими обставинами є той факт, що їх дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає не лише з матір`ю - ОСОБА_2 , а і з батьком. Місце проживання сина на даний час не визначено, оскільки ОСОБА_2 подано позов про визначення місця проживання сина з матір`ю, а ОСОБА_1 був поданий зустрічний позов про визначення місця проживання сина з батьком, який прийнятий до розгляду судом.

Також зазначає, що ОСОБА_2 17.01.2024 було подано до Житомирського районного суду Житомирської області дві заяви: про видачу судового наказу про стягнення аліментів та про визначення місця проживання їх сина ОСОБА_3 . На момент розгляду заяви про видачу судового наказу, який відбувався згідно закону за його відсутності, дані обставини існували, але йому відомі не були, так як він дізнався про них лише 30.01.2024 року, отримавши судовий наказ про стягнення аліментів, заяву про видачу даного судового наказу та ухвалу про відкриття провадження у справі №278/253/24 про визначення місця проживання їх сина ОСОБА_3 разом із матір`ю.

Просив переглянути судовий наказ по справі №278/254/24 за нововиявленими обставинами та відмовити у його видачі ОСОБА_2 .

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 30 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у цивільній справі №278/254/24 за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та ухвалити нове судове рішення, яким переглянути судовий наказ.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви, оскільки з матеріалів справи та дійсних обставин справи вбачається, що нововиявленими обставинами, які існували на час видачі судового наказу, є факт перебування в суді справи про визначення місця проживання дитини №278/253/24, тобто наявність спору між батьками щодо місця проживання сина. При цьому такі обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, оскільки відповідно до закону розгляд заяви про видачу судового наказу відбувається без участі боржника.

Крім того, суд не врахував, що наявність спору у суді про визначення місця проживання дитини на момент розгляду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на цю дитину, який виник одночасно зі спором про утримання дитини, є тією нововиявленою обставиною, про яку боржник не знав і не міг знати, оскільки довідався про неї лише з ухвали про відкриття провадження у відповідній цивільній справі.

Вказує, що судом при винесенні оскаржуваної ухвали не були враховані надані ним документи: довідка, акт та психологічна характеристика дитини, які свідчать про фактичне місце проживання дитини з батьком. Також ОСОБА_2 не надала жодного документу на підтвердження місця проживання дитини разом з нею.

Стягувач ОСОБА_2 правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Боржник ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, вказував, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, наведені заявником обставини у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, не є нововиявленими, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення і ці обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, оскільки у судовому засіданні заявник погодився і визнав той факт, що дитина має фактичне і постійне зареєстроване місце проживання з матір`ю. Дана обставина існувала і станом на винесення наказу та продовжує існувати й досі. За таких обставини нововиявлених обставин суду повідомлено не було.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 170 ЦПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами). Однак, підставою для такого перегляду можуть бути істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою (про перегляд рішення), на час розгляду справи.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені ст.181СК України та, відповідно, визначаються за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.01.2024 року Житомирським районним судом Житомирської області винесено судовий наказ у справі №278/254/24, за яким стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх його видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 січня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 38)).

Таким чином, нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (частина друга статті 423 ЦПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

На відміну від нововиявлених обставин, нові обставини, тобто обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новим обставинами. За аналогією не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами нові докази.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 вересня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.8), який розірвано рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2019 року (а.с.9-10).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.09.2015 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 11).

З копії паспорту стягувача ОСОБА_2 вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи, в довідці від 28.12.2019 року, виданої виконкомом Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, зазначено, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно запису в погосподарській книзі №13 Станишівської сільської ради на 2016-2023 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 (а.с.12).

Звертаючись із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зазначив, що такими обставинами є той факт, що їх дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає не лише з матір`ю - ОСОБА_2 , а і з батьком. Місце проживання сина на даний час не визначено, оскільки ОСОБА_2 подано позов про визначення місця проживання сина з матір`ю, а ОСОБА_1 був поданий зустрічний позов про визначення місця проживання сина з батьком, який прийнятий до розгляду судом.

На підтвердження вказаних обставин заявником надано до суду: психологічну характеристику дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій зазначено, що він проживає по черзі з мамою і татом (через день), копії квитанцій про оплату та довідок, які свідчать про понесені ним витрати на дитину, копії платіжних інструкцій про оплату аліментів, копій платіжних інструкцій про перерахування коштів на банківський рахунок сина - ОСОБА_3 , довідку №76 від 03 травня 2024 року, видану ПП «Житлово-будівельний кооператив «Полісся», в якій зазначено, що згідно свідчень сусідів за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_1 проживає без реєстрації його син - ОСОБА_3 , акт від 03.05.2024, на основі якого видано вищевказану довідку.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

З урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заінтересованих осіб боржник при поданні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами мав надати рівнозначно переконливі докази на підтвердження проживання дитини з ним порівняно з доказами, наданими ОСОБА_2 при поданні заяви про видачу судового наказу.

Суд першої інстанції установив, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, що при зверненні до суду ОСОБА_2 надала видану уповноваженим органом довідку щодо місця проживання дитини та паспорт матері, які підтверджують місце проживання сина ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_2 на день видачі судового наказу. Натомість до заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 додав психологічну характеристику дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та підписаний сусідами акт про фактичне місце проживання особи, датований 03 травня 2024 року, та довідку №76 від 03 травня 2024 року, тобто після видачі судового наказу.

Отже, надані ОСОБА_1 докази за висновком апеляційного суду не спростовують обставину проживання дитини разом з матір`ю, встановлену судом при видачі судового наказу на підставі поданих ОСОБА_2 документів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 30 травня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2024 року.

Головуючий Судді