Провадження № 2/201/1055/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2023р. Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. № 4-8).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В. (а.с. №1-2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 09.10.2023р. позовна заява залишена без руху та позивачу запропоновано усунути недоліки (а.с. № 30).

12.10.2023р. представник позивача - Гончаров Р.В. повідомив про виконання вимог ухвали суду від 09.10.2023р. (а.с. № 31-32).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 13.10.2023р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. (а.с. № 36).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача - Гончаров Р.В. (діє на підставі довіреності № 1740 від 21.08.2023р. а.с. № 28) в позовній заяви посилався на те, що 15.12.2021р. у м. Дніпро по пр. Слобожанський, 581, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MITSUBISHI», д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «MITSUBISHI», д/н НОМЕР_2 . Винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 та постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2022р. на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі полісу №АР/9179576 від 26.02.2021р., останнє виплатило потерпілому суму страхового відшкодування у розмірі 34 898грн. 40коп. У зв`язку з тим, що відповідач залишив місце пригоди, позивач набув право регресу, а тому представник позивача просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 34 898грн. 40 коп., які представник позивача просив стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 147 грн.20коп.

Відповідач ОСОБА_1 завчасно, а саме 30.10.2023р., отримавши копію ухвали судді Ткаченко Н.В. від 13.10.2023р., копію позовної заяви з додатками, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення (а.с. № 39), не скористався своїм правом подати суду відзив на позов у відповідності до ст.178 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доказам у справі у сукупності з положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до положень п. «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Судом встановлено, що 15.12.2021р. близько 00 год. 20 хв. у м. Дніпро по пр. Слобожанський, 581, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MITSUBISHI», д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «MITSUBISHI», д/н НОМЕР_2 (а.с.№ 14).

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2022р. у справі № 199/283/22 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 та відповідно до положень ст. 124 КУпАП на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців (а.с. №10-11).

Також, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2022р. у справі №199/281/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП, оскільки він 15.12.2021р. залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний (а.с. № 12-13).

Доказів оскарження даних постанов в апеляційному порядку відповідачем суду не надано та згідно відміток постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2022р. у справах № 199/283/22 та № 199/281/22 набрали законної сили 01.02.2022р.

З огляду на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України вина ОСОБА_1 не підлягає доказуванню в даній цивільній справі, оскільки постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2022р. встановлено, що саме через винні дії відповідача сталася ДТП. Крім того, факт залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди також не підлягає доказуванню в даній цивільній справі.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9179576 (а.с. № 9).

15.12.2021р. ОСОБА_2 , як власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «MITSUBISHI», д/н НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування(а.с. № 14).

Актом огляду транспортного засобу від 02.02.2022р. встановлено, що транспортний засіб марки «MITSUBISHI», д/н НОМЕР_2 , має ряд пошкоджень (а.с. № 17).

Відповідно до страхового акту № 305/037/020275/22/1 від 06.05.2022р. сума страхового відшкодування становить 34 898грн. 40коп. (а.с. № 24), яку страхова група сплатила згідно платіжного доручення № 24442 від 11.05.2022р. (а.с. № 25).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно із ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, неправомірними діями відповідача пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, потерпілій особі було виплачено страхового відшкодування у розмірі 34 898 грн. 40 коп.

Приймаючи до уваги, що постановами Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП та залишенні місця ДТП встановлена, ці обставини відповідачем не спростовані під час розгляду даної цивільної справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 34 898 грн. 40 коп.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 147 грн. 20 коп. (позов сформовано 29.09.2023р. в системі «Електронний суд»), що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. № 3).

На підставі викладеного, керуючись ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 1191 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.6 ст.82, ст.ст. 89, 141, 259, 263-265, 274, 275 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (ЄДРПОУ - 20602681) в порядку регресу страхове відшкодування за завдані збитки у розмірі 34 898 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (ЄДРПОУ - 20602681) судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 147 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.