Єдиний унікальний номер 725/5280/24
Номер провадження 2-о/725/553/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2024 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А., перевіривши матеріали спільної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

У С Т А Н О В И В:

10.06.2024 Першотравневим районним судом м. Чернівці отримано спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій заявники просять суд:

1. Розірвати шлюб укладений між ними;

2. Встановити факт спільного місця пролживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 разом з його батьком ОСОБА_1 .

3. встановити факт, що батько ОСОБА_1 здійснює самостійне вихованні та повне фінансове утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 без участі матері.

Перевіряючи отриману заяву на відповідність вимогам ЦПК України, доходжу такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, а тому порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, згідно із ч.3 та ч.5 ст.293 ЦПК України заявники мають право звернутися до суду в порядку окремого провадження із заявою про розірвання шлюбу, а також про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Згідно із п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) для фізичних осіб сторін та інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Поряд із цим заявники у своїй заяві не вказують дані про наявність чи відсутність у них електронного кабінету.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Так, заявниками у спільній заяві зазначено предметом заявлених вимог лише встановлення факту, що має юридичне значення, хоча в прохальній частині заяви містяться також вимоги: про розірвання шлюбу, встановлення факту спільного місця проживання дитини із батьком та встановлення факту самостійного виховання та фінансового утримання дитини батьком.

Подана заява є документом на підставі, якого суд доходить висновку про можливість відкриття провадження по справі, тому самостійне внесення судом змін у зміст заявлених вимог, навіть за умов їх очевидності, може викликали сумніви щодо упередженості та зацікавленості у інших учасників процесу.

Більше того, хоча заява і підписана обома заявниками, однак її зміст свідчить про виклад обставин лише від імені заявника ОСОБА_1 без висловленої думки іншої заявниці ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

При розгляді цієї категорії справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Разом із тим, у заяві об`єднано три вимоги, окрім вимоги про розірвання шлюбу також заявлено вимогу про встановлення факту спільного місця проживання дитини з батьком тате, що батько здійснює самостійне виховання та повне фінансове утримання сина.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Однак, у порушення вимог ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту не зазначено з якою метою необхідне встановлення такого факту та не наведено достатніх доводів на підтвердження такого факту.

Тобто заявникам слід вказати з якою метою необхідно встановити такий факт та підтвердити неможливість іншого порядку його встановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Як встановлено судом, заявниками не визначено коло заінтересованих осіб, які мають брати участь у справі, рішення у справі щодо яких може вплинути на їх права та обов`язки шляхом його реалізації.

Ними можуть бути відповідні: Орган опіки та піклування, Управління соціального захисту населення, Департамент праці та соціальної політики, уповноважені особи компетентних органів державної влади, на яких покладено обов`язки з виконання Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію».

Згідно із ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

В частині 3 статті 155 СК України (здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків) зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

З аналізу наведених вище норм встановлено, що права і обов`язки батьків щодо їхній дітей визначені Сімейним кодексом, а їхня реалізація у цьому випадку визначена Договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Отже, пріоритет у визначенні місця проживання дитини та участі у її вихованні законодавством надано саме батьками. Батьки наділені правами для захисту прав та інтересів дитини, і інші особи або державні органи можуть долучатися до цього лише у разі невиконання, чи неналежного виконання батьками їх батьківських обов`язків, та, відповідно порушення прав та інтересів дитини.

Більше того, слід зауважити і те, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Такий факт відсутності участі матері (батька) у вихованні дитини може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, заявникам належало сплатити судовий збір в розмірі 605,60 гривень за кожну вимогу у справі окремого провадження, тобто 1816,80 гривень.

Таким чином, у разі уточнення вимог потрібно доплатити судовий збір у справі за іншу вимогу щодо встановлення факту самостійного утримання та виховання дітей батьком.

Окрім того, відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Однак, жодних доказів на підтвердження проживання ОСОБА_4 на території Першотравневого районного суду м. Чернівці не надано.

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищевикладене, заявникам слід уточнити заявлені вимоги, які можуть бути розглянуті саме у порядку окремого провадження, встановити конкретну мету, яка викликає необхідність встановлення конкретного факту.

Також слід визначитися із колом заінтересованих осіб, яких слід залучити до участі у справі, виходячи із мети встановлення факту та подальшого пред`явлення рішення суду до виконання. У випадку залишення іншої вимоги оплатити судовий збір та надати докази підсудності справи суду.

У разі неможливості вирішення поставленого питання у порядку окремого провадження, роз`яснити заявникам можливість звернення з таким у порядку загального позовного провадження, шляхом пред`явлення позову.

Ураховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 185 ЦПК України заяву заявників- слід залишити без руху та надати заявникам строк для усунення виявлених недоліків 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявникам, що в разі невиконання вимог ухвали суду, заява, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, буде вважатися неподаною і повернута їм.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.261 ЦПК України, ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, Закону України «Про судовий збір» та керуючись ст.ст. 175 - 177, 185, 261, 293, 318,354 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявникам строк 5 (п`ять) днів для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який рахувати з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявникам, що якщо у встановлений строк вказані в ухвалі недоліки не будуть усунені, заява буде вважатися неподаною та повернута їм.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька