Дата документу 13.08.2024 Справа № 331/6827/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/6827/23 Головуючий у І інстанції: Жукова О.Є.
Провадження № 22-з/807/122/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
13 серпня 2024 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого: Полякова О.З.,
суддів: Кухаря С.В.,
секретар: Бєлова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кукурудз Романа Орестовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири у спільному майні, визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом,-
В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири у спільному майні, визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2024 рокув задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подалаапеляційну скаргу.

Постановою колегії суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2024 року залишено без змін.

29 липня 2024 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Кукурудз Р.А. про ухвалення додаткового рішення, в він якій просить стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що у заяві, поданій до апеляційного суду 22 липня 2024 року представник відповідача зазначив попередній розрахунок витрат на праву допомогу, яких зазнав ОСОБА_1 під час розгляду справи в апеляційному суді, а в судовому засіданні 23 липня 2024 року до судових дебатів зробив заяву про те, що докази таких витрат будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Посилаючись на означені обставини, представника ОСОБА_1 - адвоката Кукурудз Р.А. просив суд прийняти додаткову постанову про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, яких він зазнав під час розгляду справи в апеляційному судів, в розмірі 9000 грн.

02 серпня 2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Мосіної О.В. про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, в якому вона просить ухвалити додаткову постанову, якою здійснити розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, з урахуванням не співмірності заявленого стороною відповідача розміру витрат на правову допомогу, стягнувши зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Кукурудз Р.О. наполягав на задоволенні заяви.

ОСОБА_2 та її представник - адвокат Мосіна О.В. наполягали на частковому задоволенні заяви та стягненні 2000 грн витрат на правову допомогу.

Перевіривши доводи представника відповідача, позивача та її представника, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у частинах п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідний правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 викладено правовий висновок про те, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

У постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

То ж домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).

Так, в обґрунтування розміру витрат на правову допомогу до відзиву на апеляційну скаргу заявник надавав до апеляційного суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу (т. 2 а.с. 228- 229), Договір про надання правничої допомоги від 29.02.2024, укладений адвокатом Кукурудз Р.О та ОСОБА_1 , підписаний сторонами, відповідно до якого адвокат зобов`язується надавати клієнту правничу допомогу, пов`язану з участю у цивільній справі № 331/6827/23 у Жовтневому районноу суді м. Запоріжжя за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири у спільному майні, визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом, а клієнт зобов`язався приймати та сплачувати послуги адвоката з надання йому правничої допомоги адвокатом. Згідно з п. 4 цього договору, клієнт здійснює приймання послуг з надання правничої допомоги, наданих адвокатом на виконання цього договору, що оформлюється актом приймання наданих послуг. Акт приймання наданих послуг може бути складений сторонами на паперовому носії та підписаний власноруч або у вигляді електронного документа, на який накладено кваліфіковані електронні підписи обох сторін. Акти приймання наданих послуг, складені як у формі паперового, так і електронного документа, є однаково автентичними за умови дотримання вимог, встановлених цим договором. Розмір винагороди за складання заяв по суті справи та з процесуальних питань, інших документів правничого характеру, а також участь у судових засіданнях у процесі здійснення представництва клієнта в судах за згодою сторін встановлюється в розмірі 3000 грн за кожен складений документ або факт участі адвоката в судовому засіданні, призначеному судом у справі, в якій клієнт виступає стороною, третьою особою. (п. 5.1) Обсяг із наданих адвокатом робіт за надання правничої допомоги за цим договором зазначається сторонами в акті приймання наданих послуг (п. 5.2) (а.с. 253)

Крім того, суду надано електронний примірник Акта приймання наданих послуг від 24 липня 2024 року, складений адвокатом Кукурудз Р.О. та ОСОБА_1 про те, що клієнт приймає надані адвокатом такі послуги за договором про надання правової допомоги від 29.02.2024: первинне ознайомлення з апеляційною скаргою та клопотаннями позивача у справі № 331/6827/23 - 19.06.2024 до 19.07.2024 - 7 год. - 3000 грн; складання та подання відзиву клієнта на апеляційну скаргу - 23.07.2024 - 1год. 02 хв. - 3000 грн; підготовка та участь у судовому засіданні Запорізького апеляційного суду 23.07.2024 - 1 год 02 хв. - 3000 грн. Разом: 9000 грн (а.с. 249) Крім того, надано підтвердження підписання цього акта електронними підписами обох сторін (а.с 250) та платіжну інструкцію про сплату ОСОБА_1 на рахунок Кукурудз Р.О. 9100 грн винагороди за правничу допомогу за дог. № б/н від 29.02.2024 акт № б/н від 24.07.2024 (а.с. 251). Також матеріали справи містять орде про надання правничої допомоги серії АР № 1188836 від 22.07.2024 (а.с. 252)

Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу в апеляційному суді, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги від 29.02.2024, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 24.07.2024, участь адвоката в судовому засіданні, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, враховуючи клопотання сторони позивача про зменшення витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що визначений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційному суді в сумі 9000 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.

Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом відповідача послуг під час розгляду справи в апеляційному суді та їх характер, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі під час розгляду апеляційної скарги, в сумі 5000 грн.

Визначаючи сукупний розмір сплачених відповідачем витрат на правову допомогу, який підлягає їй відшкодуванню позивачем, колегія суддів, застосовуючи вищенаведені правові позиції Верховного Суду та рішень ЄСПЛ, щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, а також враховуючи клопотання позивача про зменшення витрат на правову допомогу, дійшла висновку, що компенсації підлягають 5000 грн (ознайомлення з апеляційною скаргою - 1000 грн + складання відзиву на апеляційну скаргу, оскільки доводи апеляційної скарги повторюють доводи позовної заяви, на яку вже було подано відзив до суду першої інстанції, - 3000 грн + участь представника у судовому засіданні - 1000 грн), що і підлягає стягненню із позивача на користь відповідача.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, вважає за можливе частково задовольнити заяву представника відповідача у цій справі та ухвалити додаткове рішення про відшкодування судових витрат, а саме - витрат на правову допомогу, яких зазнав відповідач під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в сумі 5000 грн, які належить стягнути з позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И ЛА :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кукурудз Романа Орестовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири у спільному майні, визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Прийняти у цій справі додаткову постанову про стягнення судових витрат, яких зазнав відповідач на правову допомогу під час розгляду справи в апеляційному суді.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на правову допомогу під час розгляду справи в апеляційному судів розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 19 серпня 2024 року.

Головуючий:

Судді: