УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року місто Чернігів

Справа №751/3510/15-ц

Провадження №6/751/381/24

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Клименко К. Є.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»

заінтересовані особи Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представник заінтересованих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому документі,

Встановив :

ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» звернулося до суду із заявою про заміну сторони стягувача Акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» у виконавчому листі №751/3510/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 12.06.2024 року призначив справу до розгляду.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування правових наслідків, що передбачені ч.4 ст.183 ЦПК України, до заяви про заміну стягувача у виконавчому листі. Зазначив, що заявником при подачі копій документів не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів.

Представник заявника в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вивчивши заяву, суд щодо заявленого клопотання дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Також згідно з частинами 2, 3 статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права.

Заява про заміну сторони виконавчого провадження стосується процесуального питання, відповідно така заява має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту письмової заяви, встановленим ст. 183 ЦПК України.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 183 ЦПК України будь - яка письмова заява чи клопотання повинні містити, крім відомостей визначених п. 1 п. 6 ч. 1 цієї статті, ще й інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Відповідно до ч.1,5 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання) подано без додержання вимог ч. 1 або ч. 2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Заявником до заяви додано належним чином завірені копії письмових документів як доказів на підтвердження своїх вимог. Разом з тим, не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів.

Проте, суд критично ставиться до мотивів клопотання сторони заінтересованої особи, оскільки у них наявний надмірний формалізм.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «BelesandOthers v. theCzechRepublic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Верховний Суд в постанові від 18.12.2018 у справі №761/5894/17 вказав на неприпустимість надмірного формалізму, зазначивши, що суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року).

Крім того, представник заінтересованої особи не позбавлений можливості заявити клопотання про витребування оригіналів письмових доказів, для огляду у судовому засіданні.

Отже, проаналізувавши вказані норми, суд дійшов висновку, що клопотання представника заінтересованих осіб про застосування правових наслідків, що передбачені ч.4 ст.183 ЦПК України, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.95, 183, 260, 353 ЦПК України,

Ухвалив:

У задоволенні клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про застосування правових наслідків, що передбачені ч.4 ст.183 ЦПК України, до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» - відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення включається до апеляційної скарги на остаточне судове рішення.

Повний текст ухвали суду складено 06.07.2024.

Суддя Н. В. Маслюк