Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/293/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року Ржищівський міський суд Київської області ускладі:

головуючого судді Павленка Р.М.;

за участю секретаря Репях А.Г.;

скаржника ОСОБА_1 (не з`явилася);

начальника Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Гаврилюка О.С. (не з`явився);

заінтересованої особи ОСОБА_2 (не з`явився),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ржищеві справу за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаврилюка О.С., заінтересована особа ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою, в якій просила визнати дії начальника Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаврилюка О.С. неправомірними та зобов`язати цю посадову особу зняти арешт з усього нерухомого майна, що належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер обтяження: 10802168; зареєстровано: 07.02.2011 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 367129 від 07.02.2011, винесена державним виконавцем відділу ДВС Ржищівського міського управління юстиції.

Мотивувала скаргу тим, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, зокрема й на земельну ділянку площею 0,074 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, повідомивши, що згідно з Відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на все майно ОСОБА_3 , зокрема й на земельну ділянку, відповідно до постанови державного виконавця відділу ДВС Ржищівського міського управління юстиції АА № 367129 від 07.02.2011 було накладено арешт за виконавчим листом №2-171 від 18.01.2011, виданим Ржищівським міським судом Київської області.

Впродовж 2012 року ОСОБА_3 виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_2 за вказаним виконавчим листом.

Коли ОСОБА_1 звернулася до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області із заявою про зняття арешту, то листом начальника відділу Гаврилюка О.С. № 67323 від 06.08.2024 повідомлено про відмову по суті звернення.

Відмова мотивована тим, що в Обухівському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області відсутні відомості щодо накладення арешту на майно ОСОБА_3 , оскільки виконавче провадження знищене через закінчення трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень відповідно до частин 1, 2 розділу ХІ правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС та приватними виконавцями № 1829/5 від 07.06.2017, тому для вирішення питання про звільнення майна з-під арешту запропоновано звернутися до суду.

Скаржник та заінтересована особа подали до суду заяви з проханням проведення судового засідання без їх участі.

Начальник Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Гаврилюк О.С. надав до суду додаткові пояснення у справі, в яких просив розглянути справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У силу ч. ч. 1 та 2 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Процедура накладення арешту на майно боржника врегульована ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження".

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлено статтею 12 Закону. Відповідно до частини першої зазначеної статті виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Натомість, як зазначено в ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Так, арешт, накладений у межах виконавчого провадження, з огляду на фактичне завершення останнього та знищення матеріалів вказаного виконавчого провадження, втратив своєю актуальність як засіб забезпечення реального виконання рішення, а тому підстави для продовження його існування відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 сформував таку правову позицію: застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті і Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише / законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Верховний Суд вважає, що незняття ДВС арешту з майна боржника за умови виконання ним рішення суду поза межами виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право боржника підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи зазначене, скаргу слід задовольнити та зобов`язати посадових осіб Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області скасувати арешт із усього майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладений в межах виконавчого провадження10802168; зареєстровано: 07.02.2011 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» міністерства юстиції України; підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 367129 від 07.02.2011, винесена державним виконавцем відділу ДВС Ржищівського міського управління юстиції.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України, статтями 16, 19, 68-70, 74 Закону України "Про виконавче провадження", статтями 27, 42, 383-387 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії начальника Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаврилюка О.С. неправомірними та зобов`язати цю посадову особу зняти арешт з усього нерухомого майна, що належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер обтяження: 10802168; зареєстровано: 07.02.2011 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 367129 від 07.02.2011, винесена державним виконавцем відділу ДВС Ржищівського міського управління юстиції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.М. Павленко