Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3918/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2024 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, присяжних: С.С.Смереки та М.І.Скоромослей, секретар судового засідання С.С.Онисько, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виноградівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про встановлення факту оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася у Виноградівський районний суд із заявою про встановлення факту оголошення фізичної особи померлою.

Заява мотивована тим, що заявник є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_3 від 05.05.1972 року, свідоцтвом про укладення шлюбу заявника серії НОМЕР_4 від 26.02.1994р. (зміна прізвища) та свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 від 16.03.1974р..

Обгрунтовуючи свої вимоги заявник зазначає, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні 24.02.202р. її брат ОСОБА_2 . першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 був призваний на військову службу під час мобілізації. 24.02.2022 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду старшого навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 гірсько-штурмової роти 1 гірсько-штурмового батальойону, військове звання - старший солдат (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2024 року №44).

Згідно сповіщення військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2022 року №634 військовослужбовець ОСОБА_2 15.12.2022 року в ході бойових дій зник безвісти.

22.12.2022 року за повідомленням заявника Відділенням поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області відомості про зникнення її брата внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер провадження 0000610, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.І ст.115 КК України.

Листом від 15.09.2023 року №3498 військова частина НОМЕР_1 проінформувала заявника про неможливість оформлення акту про настання смерті військовослужбовця ОСОБА_2 через відсутність трьох і більше свідків, які б засвідчили відповідний факт.

Листом від 01.03.2024 року №836 військова частина НОМЕР_1 повідомила заявника про відсутність додаткових (нових) відомостей щодо результатів розшуку, перебування в полоні, евакуації тіла (решток) військовослужбовця ОСОБА_2 .

Згідно повідомлення Національного інформаційного бюро (ДП «Український національний центр розбудови миру») від 08.04.2024 року №06-07/5178 відомості про ОСОБА_2 відсутні.

Згідно повідомлення Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України від 09.04.2024 року №33/7-Б-2823-в/нт відомості щодо місцезнаходження ОСОБА_2 , можливе перебування його у полоні держави-агресора тощо Об`єднаним центром не отримувались.

Згідно положень наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2023 року №1198/КП «Про визнання безвісно відсутніми військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , що зникли під час ведення бойових дій в Донецькій області за період з 06 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року»: Старший солдат ОСОБА_2 , старший навідник гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 гірсько-штурмової роти 1 гірсько- штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , здійснював заходи щодо оборони займаних позицій Збройними Силами України, недопущення прориву противника у визначеному напрямку (Бахмутське - Підгородне) та нанесенню вогневого ураження у відповідь збройним силам російської федерації. 15 грудня 2022 року, противник здійснив наступальні дії та штурм населеного пункту Бахмутське Бахмутського району Донецької області. В період з 10 год 00 хв по 10 год 45 хв 15 грудня 2022 року відкрив вогонь із артилерійських гармат крупних калібрів 152 мм, після чого розпочав штурмові дії, під час яких комбатанти застосували звичайну стрілецьку зброю, ручні протитанкові гранатомети, підствольні гранатомети та гранати. Близько 14 год 55 хв 15 грудня 2022 року особовий склад 1 гірсько-штурмового батальйону, у зв`язку з понесеними втратами здійснили маневр та перемістились до запасних позицій оборони, близько о 16 год 10 хв, у зв`язку з понесеними втратами особового складу (загибель, поранення) та закінченням боєкомплекту здійснили відхід із займаних позицій за межі населеного пункту до позицій Збройних Сил України суміжних військових частин.

Після завершення бою в районі околиць населеного пункту Бахмутське Бахмутського району Донецької області, зв`язок із військовослужбовцями обірвався та станом на сьогоднішній день - відсутній. До місць перебування особового складу військової частини НОМЕР_1 , точок евакуації, запасних позицій у разі відходу (в тому числі суміжних з іншими військовими частинами) не повернувся.

Під час спроби відновити займані раніше позиції, пошукові заходи результатів не дали. Під час розбирання руїн та розвалів будинків та захисних споруд після боїв, тіла військовослужбовців також не знайдено. З кінця грудня місяця 2022 року населений пункт Бахмутське Бахмутського району Донецької області - непідконтрольний Україні.

На підставі наведено, заявник просить суд оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , померлим від дня його вірогідної смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 у населеному пункті Бахмутське, Бахмутського району, Донецької області під час виконання обов`язків військової служби.

В судове засідання заявник не з`явилася, проте в подали до суду заяву від 09.07.2024р., в якій просила справу розглянути без неї, свої вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у заяві та просила такі задоволити, її представник у суді заяву підтримав повністю; зацікавлені особи в судове засідання також не з`явилися, про місце і час розгляду справи у суді повідомлена належним чином, проте 25.06,01.07.,09.07.2024р. також подали до суду свої пояснення, в яких просила справу розглянути без їх участі на підставі наявних у справі доказів, а відтак суд вважає, що розгляд справи можна провести без участі сторін у справі на підставі наданих сторонами доказів.

Представники Виноградівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Закарпатській області участі в розгляді справи не приймали, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Заяв та клопотань від них не надходило.

З урахуванням думки учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність нез`явившися представників сторін, на підставі наявних у справі доказів.

При цьому, з приводу неявки сторін в судове засідання суд зазначає, що за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіряючи поважність причин неявки в судове засідання сторін, суд встановив, що сторонам надсилались судові повістки про виклик в судове засідання на адреси, засоби зв`язку, які зазначено в позовній заяві, однак сторони жодного разу не з`явились і не повідомляли суд про поважність причин неявки в судові засідання. Така поведінка сторін суперечить приписам статей 43, 44 ЦПК України, а тим більше що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей судового процесу, та зважуючи на те що сторони нових доказів ніж ті що подано до суду не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення заявлених позовних вимог, то зазначене на думку суду щодо розгляду справи за відсутності сторін не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах.

Оскільки явка сторін не була визнана судом обов`язковою, а обставини справи з урахуванням заявлених вимог та поданих сторонами доказів судом можливо встановити у повному обсязі, то на підставі приписів ЦПК неявка сторін, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Так, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає заяву підставною та обґрунтованою, яка підлягає до повного задоволення із-за таких міркувань.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦПК України.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. Держава дбає про розвиток фізичної культури і спорту, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя (ст.49).

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що заявник заявник є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , факт родинних відносин яких підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_3 від 05.05.1972 року, свідоцтвом про укладення шлюбу заявника серії НОМЕР_4 від 26.02.1994р. (зміна прізвища) та свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 від 16.03.1974р. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні 24.02.202р. брат заявниці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 був призваний на військову службу під час мобілізації. 24.02.2022 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду старшого навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 гірсько-штурмової роти 1 гірсько-штурмового батальойону, військове звання - старший солдат (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2024 року №44). Згідно сповіщення військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2022 року №634 військовослужбовець ОСОБА_2 15.12.2022 року в ході бойових дій зник безвісти.

22.12.2022 року за повідомленням заявника Відділенням поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області відомості про зникнення її брата внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер провадження 0000610, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.І ст.115 КК України.

Листом від 15.09.2023 року №3498 військова частина НОМЕР_1 проінформувала заявника про неможливість оформлення акту про настання смерті військовослужбовця ОСОБА_2 через відсутність трьох і більше свідків, які б засвідчили відповідний факт, листом від 01.03.2024 року №836 військова частина НОМЕР_1 повідомила заявника про відсутність додаткових (нових) відомостей щодо результатів розшуку, перебування в полоні, евакуації тіла (решток) військовослужбовця ОСОБА_2 .

Згідно повідомлення Національного інформаційного бюро (ДП «Український національний центр розбудови миру») від 08.04.2024 року №06-07/5178 відомості про ОСОБА_2 відсутні.

Згідно повідомлення Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України від 09.04.2024 року №33/7-Б-2823-в/нт відомості щодо місцезнаходження ОСОБА_2 , можливе перебування його у полоні держави-агресора тощо Об`єднаним центром не отримувались.

Згідно положень наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2023 року №1198/КП «Про визнання безвісно відсутніми військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , що зникли під час ведення бойових дій в Донецькій області за період з 06 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року»: Старший солдат ОСОБА_2 , старший навідник гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 гірсько-штурмової роти 1 гірсько- штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , здійснював заходи щодо оборони займаних позицій Збройними Силами України, недопущення прориву противника у визначеному напрямку (Бахмутське - Підгородне) та нанесенню вогневого ураження у відповідь збройним силам російської федерації. 15 грудня 2022 року, противник здійснив наступальні дії та штурм населеного пункту Бахмутське Бахмутського району Донецької області. В період з 10 год 00 хв по 10 год 45 хв 15 грудня 2022 року відкрив вогонь із артилерійських гармат крупних калібрів 152 мм, після чого розпочав штурмові дії, під час яких комбатанти застосували звичайну стрілецьку зброю, ручні протитанкові гранатомети, підствольні гранатомети та гранати. Близько 14 год 55 хв 15 грудня 2022 року особовий склад 1 гірсько-штурмового батальйону, у зв`язку з понесеними втратами здійснили маневр та перемістились до запасних позицій оборони, близько о 16 год 10 хв, у зв`язку з понесеними втратами особового складу (загибель, поранення) та закінченням боєкомплекту здійснили відхід із займаних позицій за межі населеного пункту до позицій Збройних Сил України суміжних військових частин. Після завершення бою в районі околиць населеного пункту Бахмутське Бахмутського району Донецької області, зв`язок із військовослужбовцями обірвався та станом на сьогоднішній день - відсутній. До місць перебування особового складу військової частини НОМЕР_1 , точок евакуації, запасних позицій у разі відходу (в тому числі суміжних з іншими військовими частинами) не повернувся.

Під час спроби відновити займані раніше позиції, пошукові заходи результатів не дали. Під час розбирання руїн та розвалів будинків та захисних споруд після боїв, тіла військовослужбовців також не знайдено. З кінця грудня місяця 2022 року населений пункт Бахмутське Бахмутського району Донецької області - непідконтрольний Україні, а відтак суд вважає, що заявником достатньо обґрунтовано наведені та належно підтвердженні відповідними доказами обставини, що дають підставу припускати загибель її брата ОСОБА_2 під час ведення бойових дій в Донецькій області за період з 06 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Між тии, відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.

Згідно п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до вимог ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно ч.ч.2,3 ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

У статті 306 Цивільного процесуального кодексу України зокрема визначено обов`язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази.

Статтею 47 ЦК України встановлено правові наслідки оголошення фізичної особи померлою, зокрема:

1. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

2. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Згідно п.13 постанови Пленуму Верхового Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим, у разі неможливості встановлення факту його смерті, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце за певний час та за певних обставин.

У відповідності до норм Міжнародного гуманітарного права, IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі, Контракту про місцеве перемир`я з апартеїдами російської федерації з метою організації своєчасного виносу з поля бою та поховання тіл загиблих та померлих військовослужбовців, заходів щодо розшуку та збору останків загиблих та безвісти зниклих без дискримінації (незважаючи на норми прямої дії щодо ставлення до останків та тіл загиблих /полеглих у бою із повагою та гідністю, перешкоджанню їхньому пограбуванню) станом на сьогоднішній день - не вдалося.

Повідомлень про перебування вказаного військовослужбовця у полоні в противника, через групу цивільного військового співробітництва до командування військової частини НОМЕР_1 станом на сьогоднішній день не надходили.

Відомості про самовільне залишення частини, дезертирство під час бою, добровільну здачу в полон вищевказаними військовослужбовцями - станом на сьогоднішній день не підтвердились. Повідомлень з лікувальних закладів на території України про поступлення на лікування осіб із числа вказаного особового складу на адресу військової частини НОМЕР_1 - не надходили. Повідомлень про перебування тіл військовослужбовців у відділеннях бюро судово-медичної експертизи на території України - не надходили.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці із числа вищевказаного особового складу описової частини наказу військової частини НОМЕР_1 вважаються такими, що виконували обов`язки військової служби, та обов`язок, передбачений статтею 65 Конституції України (щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України).

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Згідно положень ч.І ст.306 ЦПК України завниця повідомила, що оголошення брата померлим ініційовано нею з метою проведення державної реєстрації смерті (отримання свідоцтва про смерть) та подальшої реалізації власних спадкових прав по смерті їх матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (їх батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ). У цьому розрізі питання заявник відзначає, що брат заявника у шлюбі не перебував, дітей не мав.

Відповідно до п.1 глави 5 розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. За наявної ситуації (зникнення військовослужбовця безвісти у ході ведення бойових дій в умовах воєнного стану) позасудові форми врегулювання питання проведення державної реєстрації смерті не можуть бути застосовані.

Окремо заявниця відзначає, що згідно ст.ст.16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вона як сестра не має право на одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, а відповідно розгляд заяви не пов`язаний з її фінансовим інтересом, спір про право відсутній.

Отже, оголошення померлим ОСОБА_2 необхідно заявнику для реалізації соціальних правових гарантій його рідних - отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини, яка залишилась після його смерті та смерті їх спільної мами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи достатньо стверджується той факт, що внаслідок виконання бойового завдання, військовослужбовець ОСОБА_2 загинув під час ведення бойових дій в Донецькій області за період з 06 грудня 2022 року по 31 грудня 2022р., а відтак заява є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, тому наявні підстави для її задоволення.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Як передбачено частиною 2 статті 308 ЦПК України, після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,89,229,258-259,263-268, 293,306 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: Виноградівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 )- задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , померлим від дня його вірогідної смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 у населеному пункті Бахмутське Бахмутського району Донецької області під час виконання обов`язків військової служби.

Днем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 вважати день набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А. А. Надопта

Присяжні: С.С.Смерека

М.І.Скоромослей