Справа 688/1725/24
№ 2/688/605/24
Рішення

Іменем України

(заочне)

19 вересня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гошовської О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівка цивільну справу за позовом адвоката Люблінського Олександра Францовича в інтересах ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства закордонних справ російської федерації про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації проти України,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиції сторін

11.04.2024 року адвокат Люблінський О.Ф. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом, вимоги якого уточнив 22.04.2024 року, до російської федерації (далі - рф) про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії рф проти України.

В обґрунтування позову посилається на те, що у результаті збройної агресії рф проти України ОСОБА_1 вступив до лав Збройних сил України для забезпечення обороноздатності та захисту Батьківщини. В періоди з 13.07.2021 року по 23.12.2021 року, з 10.01.2022 року по 19.06.2022 року, з 08.08.2022 року по 16.09.2022 року, з 17.09.2022 року по 15.11.2022 року в складі Збройних сил України брав безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції, а також і після повномаштабного вторгнення продовжив захищати країну. За час перебування в складі Збройних сил України позивач був змушений проходити навчання, брати участь у здійсненні заходів щодо забезпечення оборони України, жити в підвалах, ночувати в окопах, брати безпосередню участь в бойових діях в Донецкій, Луганській областях під ворожими атаками стрілецької зброї, артилерії, танків, мінометів та авіації окупаційних сил відповідача. 15.11.2022 року під час бойовий дій в районі населеного пункта Бахмут Донецької області ОСОБА_1 отримав сліпе осколкове ураження м`яких тканин правого стегна з ушкодженням магістральних судин та вогнепальну травматичну ампутації переднього відділу лівої стопи. З 18.11.2022 року по 12.12.2022 року останній знаходився на стаціонарному лікуванні, в результаті отриманих травм втратив 40% професійної працездатності та став особою з інвалідністю ІІІ групи.

Зазначає, що діями рф порушено громадянські права і свободи ОСОБА_1 . Його безпосередня участь в бойових діях мала істотний вплив на його психічний, фізичний та моральний стан, оскільки за час його участі у заходах, необхідних для здійснення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф він неодноразово був свідком загибелі та поранення товаришів, інших учасників бойових дій та мирних громадян, особисто постійно піддавався ризику поранення та загибелі, був змушений використовувати зброю та зазнавав інших множинних порушень його конституційних прав, зокрема, гарантованого Конституцією України права на життя, адже, постійно та реально сприймав загрозу бути вбитим або пораненим. Від початку збройної агресії рф проти України, він, як громадянин України та учасник бойових дій, постійно перебуває у пригніченому стані, у нього зменшився життєвий тонус і погіршилось загальне самопочуття, що негативно позначається на стосунках позивача із оточуючими та призводить до порушення нормальних життєвих зв`язків, отримані захворювання явно впливають на якість його життя. А тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, завдану внаслідок збройної агресії рф проти України в сумі 6 000 000 грн, що станом на день подання позову по курсу НБУ становить 141914,76 євро.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

В порядку ст. 234 ЦПК України позивач ОСОБА_1 був за його клопотанням допитаний як свідок згідно із статтями 230-232 ЦПК України, оскільки факти, які мають значення для справи, йому відомі особисто.

Так, ОСОБА_1 , у якості свідка, повідомив про обставини, за яких він потрапив на військову службу до ЗСУ, вказавши, що добровільно вступив до лав ЗСУ для захисту Батьківщини від збройної агресії рф. В ході несення служби неодноразово брав участь у різних військових операціях, на його очах гинули і травмувалися його бойові побратими, він сам отримав серйозні травми, став інвалідом ІІІ групи у зв`язку із чим був демобілізований за станом здоров`я. Всі ці події в його житті, що спричинені збройною агресією відповідача, значно вплинули на якість його життя та життя його сім`ї, яка суттєво знизилась, з`явилась тривожність, стала страждати пам`ять, у спілкуванні з іншими часто помічається підвищена емоційність, щодня на протязі тривалого часу переживає фізичний біль та страждання у зв`язку із ушкодженням здоров`я. Окрім цього зазначив, що постійно переживає за своє життя, свою сім`ю, яка перебуває під ракетними обстрілами, за своїх військових побратимів, які постійно ризикують життям. Травми, отримані внаслідок збройної агресії рф, та умови життя, в яких він вимушений надалі проживати, завдали йому суттєвої моральної шкоди, яку має відшкодувати рф.

Позиція відповідача

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.04.2024 року позовну заяву залишино без руху та надано позивачу та його представнику п`ятиденний строк для усунення недоліків.

Копію даної ухвали адвокат Люблінський О.Ф. отримав 17.04.2024 року та у встановлений судом строк - 22.04.2024 року усунув недоліки, подавши до суду позовну заяву у новій редакції до російської федерації в особі міністерства закордонних справ російської федерації, у якій просить стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану внаслідок збройної агресії російської федерації проти України в сумі 6000000 грн, що станом на день подання даного позову по курсу НБУ становить 141914,76 Євро.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.04.2024 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні о 09год. 00 хв. 24.05.2024 року, яке за клопотанням представника позивача - адвоката Люблінського О.Ф. через неявку позивача відкладено до 10 год. 30 хв. 18.06.2024 року, а в подальшому - до 11 год. 30 хв. 10.07.2024 року.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті о 10 год. 00 хв. 19.09.2024 року.

19.09.2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач та його представник не заперечують проти такого вирішення справи.

Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження

Як встановлено в суді та вбачається з паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 27.06.2002 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шепетівка Хмельницької області, є громадянином України, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 .

З 2021 року ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах України за контрактом, брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, є учасником бойових дій, що підтверджується даними військового квитка НОМЕР_2 від 29.11.1991 року, контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, довідок №1379 від 16.02.2023 року військової частини НОМЕР_3 , посвідчення серії НОМЕР_4 від 19.05.2023 року.

Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №4147 від 27.03.2023 року та довідки військово-лікарської комісії №142 від 12.04.2023 року, 15.11.2022 року солдат за контрактом ОСОБА_1 одержав мінно-вибухову травму: вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин правого стегна. Вогнепальна травматична ампутація переднього відділу лівої сторони на рівні ІІ-V плюсневих кісток з дефектом м`яких тканин. Вогнепальний відкритий багатоуламковий перелом І плюсневої кістки лівої стопи. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_3 , не в стані алкогольного сп`яніння, поблизу населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області. Внаслідок отриманих поранень ОСОБА_1 є обмежено придатним до військової служби, непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, установах, організаціях, навчальних закладах. Потребує протезування лівої стопи.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №416371 від 04.05.2023 року, довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №076303, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю ІІІ групи, поранення пов`язане із захистом Батьківщини, ступінь втрати професійної працездатності 40%. Вказане також підтверджується даними первинної медичної картки, форма №100 (ПМК); виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1595022 відділення травматології №1 КНП «МКЛ№6» ДМР від 17.11.2022 року, епікризу КНП «Центральна міська лікарня» РМР відділення гнійної хірургії, довідки №0736 від 13.12.2022 року.

Застосовані норми права

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

До зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія (стаття 48 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до частини другої статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».

Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом).

Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.

При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Мотиви та висновки суду

З`ясувавши думки учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне.

Нормами ст.ст. 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Загальновідомо (тобто таке, що не потребує доказування - частина третя статті 82 ЦПК України), що рф, яка здійснює збройну агресію проти України, зухвало відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну діяльність в Україні.

02 березня 2022 року збройну агресію рф проти України у резолюції ES-11/1 «Агресія проти України» визнала Генеральна Асамблея ООН. Вона вимагає від рф негайного припинення застосування сили проти України, утримання від погроз чи застосування сили проти будь-якої держави ООН, повного та безумовного виведення збройних сил з території України у межах її міжнародно-визнаних кордонів, а також забезпечення повного захисту цивільних осіб, включаючи гуманітарний персонал, журналістів та осіб, які перебувають у вразливому становищі, у тому числі жінок і дітей.

27 квітня 2022 року Парламентська Асамблея Ради Європи ухвалила резолюцію «Наслідки продовження агресії російської федерації проти України: роль і відповідь Ради Європи» № 2433. Визнала, що агресія рф проти України є безпрецедентним актом як сама по собі, так і за її далекосяжними наслідками, бо провокує найважчу гуманітарну кризу в Європі з найбільшою кількістю жертв, наймасштабнішим внутрішнім і зовнішнім переміщенням населення з часів Другої світової війни.

14 квітня 2022 року Верховна Рада України визнала дії, вчинені збройними силами рф та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу (пункт 1 Заяви Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», схваленої постановою Верховної Ради України № 2188-IX).

Вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН.

Подібні правові висновки зроблено у постановах Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19 (провадження № 61-8291св21), від 18 травня 2022 року у справі № 760/17232/20-ц (провадження № 61-15925св21) від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14365/21 (провадження № 61-4498св22), від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14366/21 (провадження № 61-3713св22).

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди за обставин, викладених у позовній заяві і підтверджених дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд з`ясував, що факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру підтверджений належними, допустимими, достовірними доказами, з`ясовано, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінив заподіяну йому шкоду та мотиви, з яких він при цьому виходить.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб стягнення компенсації за завдану моральну шкоду у виді одноразової суми, заявленої до відшкодування, розмір якої є адекватним психотравмуючій ситуації та обставинам, за яких було завдано моральної шкоди позивачу, охоплює всі порушення, що були допущені рф відносно нього.

Відтак, суд вважає, що ОСОБА_1 довів належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами свої вимоги, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Заявлений позивачем до відшкодування розмір моральної шкоди суд вважає таким, що відповідає вимогами розумності і справедливості.

Зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (стаття 524 ЦК України).

Тлумачення частини другої статті 524 ЦК України свідчить, що учасники цивільного обороту можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті в договорі.

Підстав для допустимості визначення відшкодування (компенсації) шкоди в іноземній валюті, окрім випадків якщо зокрема, її викрадено, чинний ЦК не містить.

Така правова позиція висловлена Верїовним Судом у постанові від 20 червня 2024 року у справі № 216/5657/22 провадження № 61-8556св23.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже, з огляду на повне задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 15140 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.11,15,16,23,1167 ЦК України, 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 352-354ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов адвоката Люблінського Олександра Францовича в інтересах ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства закордонних справ російської федерації про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації проти України - задовольнити.

Стягнути з російської федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок збройної агресії російської федерації проти України в сумі 6 000 000 (шість мільйонів) гривень.

Стягнути з російської федерації на користь держави судовий збір в розмірі 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27 червня 2002 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач російська федерація в особі міністерства закордонних справ російської федерації, адреса місцезнаходження: м. Москва, площа Смоленська-Сенна, 32/34.

Суддя: Світлана КОЗАЧУК