РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.,

секретар судового засідання Баланович М.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру додаткових витрат,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів та стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі частки заробітної плати (доходу), щомісячно. Також просить суд стягнути з відповідача, щомісячно додаткові витрати в розмірі 4000 грн. на лікування та реабілітацію сина.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16.05.2019 по справі №569/5215/19 було збільшено розмір аліментів та стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1250 грн. в місяць. Також вказаним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання сина в розмірі 800 грн., щомісячно.

Сума аліментів, яка стягується з позивача є незначною, становить тверду грошову суму 1598, тобто 50% від щомісячного прожиткового мінімуму на дитину. Дитина росте, потреби для життя та розвитку збільшується, ростуть ціни на продукти харчування. Одяг, а тому для забезпечення відповідного рівня життя дитини, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, аліментів які стягуються не вистачає. Тому позивач хоче змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача. Відповідач інших дітей на утриманні не має, є фізично здоровим, має можливість сплачувати аліменти.

Щодо збільшення додаткових витрат на утримання дитини позивач зазначає, що синові відповідно до медичних висновків необхідна медико-фізична реабілітація. Щомісячно додаткові витрати на реабілітацію сина складають 6000-7000 грн. Заняття ЛФК 10 занять в місяць, вартість одного заняття 250 грн., всього в місяць 2500 грн. Заняття з психологом 1 день в тиждень, ціна за заняття 250 грн., що в місяць складає 1000 грн. Заняття в шкоді «Бебі-САН», ціна заняття 285 грн., в місяць витрати складають 1140 грн. Масаж кожні 6 місяців по 10 сеансів , вартість одного сеансу 200 грн., вартість 2000 грн. Оплата таксі до закладів реабілітації та лікарні 1000-1500 грн. в місяць. Синові необхідні заняття з логопедом, але не вистачає коштів.

Ухвалою суду від 15.07.2024 року відкрито спрощене провадження по справі, та призначено справу до розгляду з викликом сторін.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Просили позов задовольнити з підстав та мотивів, які у ньому наведені.

Відповідач у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі. Зазначив, що він не заперечує щодо стягнення аліментів в розмірі 3000 грн щомісячно, його дохід є незначним, а тому не має фінансової можливості виплачувати аліменти у більшому розмірі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.7)

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 06.02.2017, по справі №566/1294/16-ц, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16.05.2019 по справі №569/5215/19 було збільшено розмір аліментів та стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1250 грн. в місяць. Також вказаним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання сина в розмірі 800 грн., щомісячно.

На виконанні в Млинівському відділі державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області перебуває два відкритих виконавчих провадження стосовно стягнення аліментів з ОСОБА_3 : №59616644 від 22.07.2019 відкритого згідно виконавчим листом 569/5215/19 від 16.07.2019 про стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 800 грн., щомісячно та №59616245 від 22.07.2019 відкритого згідно з виконавчим листом 569/5215/19 від 16.07.2019 про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до суми аліментів в розмірі 1250 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої неповнолітньої дитини, визначено судом у розмірі 1250 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня року прожитковий мінімум становить 2563 грн.

Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня року прожитковий мінімум становить 3196 грн.

Довідка надана відповідачу ОСОБА_3 , вих..387 від 06.08.2024 Млинівським відділом Дубенської філії Рівненського ОЦЗ, про те що останній не зареєстрований в службі зайнятості як безробітній з 01.02.2024 по даний час, на переконання суду не свідчить про відсутність працевлаштування, доходу (заробітку) у відповідача та можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина.

Також наданий відповідачем витяг №2530 про зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб, про реєстрацією за місцем реєстрації та проживання відповідача ще ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не свідчить про неможливість сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному позивачем розмірі.

Вирішуючи питання про зміну способу стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів.

Суд погоджується із мотивами зазначеними у позовній заяві, враховуючи пріоритетність прав дитини.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з того, що відповідачем не доведено, що він не має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі зазначеному позивачем та у мінімальному розмірі передбаченому чинним законодавством, а саме 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

З врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, заперечень відповідача, наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом зміни способу стягнення аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно вимог ч.2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Такі висновки та підхід до застосування норм, що регулюють розподіл додаткових витрат між батьками дитини висловлені зокрема у Постанові ВС від 19.04.2023 року у справі 760/10847/20-ц.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 покликалась на те, що дитина сторін має інвалідність, дитині необхідна медико-фізична реабілітація, щомісячні додаткові витрати на реабілітацію складають 6000-7000 грн.

На підтвердження необхідності лікування та стану здоров`я сина, позивачем долучено виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 (а.с.14, 15, 17), довідку про надані реабілітаційні послуги та результати реабілітації від 29.09.2023 в Простір здорової дитини за період з 18.09.2023 по 29.09.2023, консультативний висновок спеціаліста №16092 від 25.03.2024 із зазначенням рекомендацій відповідно до діагнозу, довідку про надані реабілітаційні послуги та результати реабілітації в Рівненському міському центрі комплексної реабілітації осіб та дітей з інвалідністю з порушенням опорно-рухового апарату «Крок», за період з 20.05.2024 по 31.05.2024.

Судом досліджено форму індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів (а.с.20-21)

Оцінюючи надані докази суд частково погоджується з доводами позивача, оскільки долучені медичні документи не підтверджують заявлену суму витрат понесених на лікування дитини та понесення таких витрат у майбутньому, однак, наданими медичними довідками підтверджується наявність захворювання у дитини сторін та необхідність її лікування.

Відтак з урахування інтересів дитини, суми стягуваних за рішенням суду від 16.05.2019 аліментів, суд вважає, що достатнім стягувати з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 1500 грн. щомісячно.

У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір потрібно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру додаткових витрат - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2019 року в справі №569/5212/19 в розмірі 1250 грн, щомісячно та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1500 грн. щомісячно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення виготовлено 12.09.2024.

Суддя І.О.Гордійчук