Справа № 283/2501/19
Провадження №2-п/283/16/2024
У Х В А Л А

17 червня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючої судді Саланди О.М. з секретарем судового засідання Кравець Л.Ю., представника заявника (відповідача у справі) адвоката Івашкевича С.А., представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Барановського О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Малині заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі № 283/2501/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2020 року частково задоволено позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 14 червня 2014 року у розмірі 17740,10 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 8667,50 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 9072,60 грн. та суму судових витрат у розмірі 1886,16 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, 30 травня 2024 року адвокат Івашкевич С.А., який представляє інтереси відповідачки ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зазначено про те, що у заочному рішенні суду зазначено, що відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. ОСОБА_1 , як відповідач у справі, в установленому законом порядку не була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не отримала ухвалу суду про відкриття провадження, копії позовної заяви з доданими до неї документами, не отримала копію судового рішення, що перешкоджало їй реалізувати своє право на доступ до суду, зокрема, з подання у визначений судом строк своїх доказів, доводів та заперечень, а також приймати участь в судовому засіданні. Обставинами, що свідчать про поважність причин неявки ОСОБА_1 в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву є фактичне з 25.11.2017 року (дати укладення шлюбу) до лютого 2022 року інше місце проживання відповідачки, а саме за місцем реєстрації її чоловіка ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб, паспортом чоловіка з відміткою місця реєстрації, витягом з реєстру територіальної громади про місце реєстрації малолітньої дитини. Згідно з матеріалами цивільної справи вся кореспонденція від суду на ім`я відповідачки направлялася за адресою АДРЕСА_2 , за якою вона не проживає, у зв`язку з чим листи з судовими повістками та судовим рішенням повернулися до суду без вручення за закінченням терміну зберігання, що підтверджено також актами не неможливість вручення повістки від 16.01.2020 року від 07.02.2020 року. За таких обставин через відсутність інформації щодо розгляду своєї справи відповідачка об`єктивно з незалежних від неї причин, які є поважними, не мала можливості прибути в судове засідання, надавати свої пояснення, міркування, заперечення, а також надати суду відзив на позовну заяву, оскільки її не отримала. ОСОБА_1 не отримала у встановленому порядку рішення Малинського районного суду від 10.02.2020 року, що підтверджується поверненням поштової кореспонденції за закінченням терміну зберігання. Про факт існування судового рішення по справі ОСОБА_1 дізналася лише 29 травня 2024 року після влаштування на роботу на відкриття рахунку в Приватбанку для отримання заробітної плати. Під час відкриття банківської картки їй працівником банку було повідомлено про наявність арешту на всіх її банківських рахунках на підставі судового рішення Малинського районного суду від 10.02.2020 року. Цього ж дня ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи. Оскільки заочне рішення суду не було вручене ОСОБА_1 в установленому законом порядку, зі змістом якого вона ознайомилася лише 29.05.2024 року, то відповідачка має право на поновлення строку подання заяви про перегляд цього рішення у зв`язку з поважною причиною, а саме: неотримання судової кореспонденції за адресою свого місця проживання та перебування. Із ухваленим заочним рішенням відповідачка не згодна, оскільки суд, вказавши про те, що банк не надав доказів, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів, неустойки (пені, штрафів), та , зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахувань дійшов суперечливого до мотивувальної частини рішення висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом 17740,10 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 8667,50 грн, та заборгованість за простроченим тілом кредиту - 9072,60 грн. Розрахунок заборгованості, що долучений до матеріалів позовної заяви, містить відомості про фактичне отримання відповідачкою 4829,57 грн (у період з 15.06.2017 по 10.08.2017 року), а також частково проведеної оплати в сумі 1561,67 грн (за період з 08.07.2017 по 03.01.2018 р), фактично неповернутою є сума 3267,90 грн. Решта суми, нарахованої банком як тіло кредиту в розмірі 5399,60 грн, визначені шляхом додавання додаткових платежів у вигляді проценту на заборгованість та виведені сумарно у графі під назвою «нараховані вимоги (мінімальна щомісячна сума внеску на погашення заборгованості». Крім цього, на цю суму нарахованого тіла кредиту з процентами на заборгованість додатково нараховані також проценти під виглядом заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 9072,60 грн. Позивачем до позовної заяви надані Умови та Правила надання банківських послуг банка АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», який згідно з відомостями позивача 14.06.2018 був реорганізований та змінив назву з «ПАТ КБ Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк». Разом з тим відповідачка підписувала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку з ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (14.06.2017), що виключає поширення наданих до позову Умов та Правил на спірні правовідносини як таких, що не існували на момент укладення договору приєднання. Банк примусово виставляв до оплати відповідачці 10 числа кожного місяця з 10.09.2017 року по 10.03.2018 р (по 20 грн) комісії за обслуговування (членський внесок), які не були узгоджені сторонами під час укладення анкети - заяви на приєднання.

Вважає, що зазначені вище обставини та заперечення мають істотне значення для правильного вирішення спору і можуть бути виправлені за результатами перегляду заочного рішення.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 підтримав заяву.

Представник позивача АТ КБ «Приват Банк» Барановський О.М. заперечував проти заяви відповідача та просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, оскільки доводи викладені у заяві про перегляд рішення є необґрунтованими.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши заяву, ознайомившись з доказами, поданими до заяви про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2020 року задоволено позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 14.06.2017 року в розмірі 17740,10 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 8667,50 грн та заборгованість за простроченим тілом кредиту 9072,60 грн та судові витрати в розмірі 1886,16 грн.

Малинським районним судом Житомирської області у рішенні від 10.02.2020 встановлено, що між сторонами 14 червня 2017 року укладено кредитний договір, за яким АТ КБ «Приватбанк» зобов`язувався надати грошовий кредит, а ОСОБА_5 - повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг» у ПриватБанку. Свої зобов`язання за договором відповідач виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 15 липня 2019 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 19770,18 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 8667,50 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 9072,60 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками за користуванням кредитом - 612,45 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 917,63 грн. - штраф (процентна складова). Розмір заборгованості позичальником не спростований. У заяві, підписаній відповідачем, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру та визначених відсотків як плати за отримані кошти. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім суми кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. При цьому, банк не надав доказів, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» ПАТ КБ «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, щодо сплати процентів, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом в розмірі 17740,10 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 8667,50 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту - 9072,60 грн. В решті вимог позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що приписами ч. 7 ст. 285 ЦПК України встановлено, що, заявник до заяви про перегляд заочного рішення повинен додати докази, на які він посилається.

Як вже було зазначено судом, у відповідності до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Правовий аналіз наведеної норми закону свідчить про обов`язкову наявність двох чітко визначених законодавством підстав для скасування заочного рішення, якими є:

1) неявка відповідача в судове засідання та (або) не повідомлення про причини неявки, а також не подання відзиву на позовну заяву з поважних причин;

2) докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 не отримала рішення Малинського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2020 року у справі №283/2501/19 та дізналась про його існування лише 29.05.2024, суд вважає, що відповідачем було пропущено процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення і цей строк підлягає поновленню, як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень чинного законодавства скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, оскільки відповідачем не надано доказів, які спростовують докази надані позивачем при прийнятті заочного рішення, зокрема щодо розміру заборгованості та відсутності договірних зобов`язань між сторонами.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що підстави для скасування заочного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст.258-260,285,287-289,353,355 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на звернення до суду із заявою про скасування заочного рішення.

Заяву представника заявника (відповідача у справі) адвоката Івашкевича Сергія Анатолійовича про перегляд заочного рішення Малинського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2020 року у справі № 283/2501/19 залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. М. Саланда