СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21881/23

пр. № 2/759/757/24

17 червня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Натальчук А.І., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, в якій просив встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , виділивши йому в користування житлову кімнату площею 18,2 м2, а ОСОБА_2 житлову кімнату площею 10,6 м2, залишивши в їх загальному користуванні кухню площею 7,8 м2, вбиральню площею 1,3 м2, ванну кімнату площею 2,1 м2, коридор площею 7,6 м2.

Позовна заява обґрунтована тим, що він є власником 5/9 частин квартири АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 - 4/9 частин зазначеної квартири.

Зазначив, що спірна квартира складається з двох ізольованих кімнат площею 18,2 м2 та 10,6 м2, він зареєстрований у квартирі, при цьому фактично так склалось, що він користується кімнатою площею 18,2 м2, а інша кімната вільна.

Зазначив про наявність спору з приводу порядку користування квартирою, яка перебуває у спільній власності, тому звернувся до суду.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 18).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 грудня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с. 27).

07.03.2024 року від ОСОБА_2 надійшов відзив позовну заяву, в якому остання проти заявленого позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на неточності позову та невідповідність закону позовних вимог (а.с. 35-36).

03.04.2024 року до суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову, в якій останній просив встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , виділивши йому в користування житлову кімнату площею 18,5 м2 разом із лоджією, а ОСОБА_2 житлову кімнату площею 10,9 м2, залишивши в їх загальному користуванні кухню площею 7,8 м2, вбиральню площею 1,3 м2, ванну кімнату площею 2,1 м2, коридор площею 7,6 м2 (а.с. 66).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року прийнято заяву позивача про зміну предмету позову та постановлено провадити подальший розгляд справи з урахуванням позовної вимоги зі зміною предмету позову (а.с. 73).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 80).

В судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 354653528 від 16.11.2023 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності сторонам у справі: ОСОБА_2 - 1/9 частина згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2002 року № 2-200 та 1/3 частина згідно свідоцтва про право власності від 21.02.1994 року; та ОСОБА_1 - 4/9 частин згідно договору дарування № 6-98 від 21.01.2009 року (а.с. 22-24).

Відповідно до інформаційно довідки КП КМР «КМ БТІ» КВ-2023 № 37136 від 30.11.2023 року частина квартири АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі: 1/9 частина згідно свідоцтва про право на спадщину від 28.01.2002 року № 2у-200; 4/9 частин згідно договору дарування від 21.01.2009 року № 6-98 (а.с. 25).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 належить 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 : 1/9 частина згідно свідоцтва про право на спадщину від 28.01.2002 року № 2у-200 та 1/3 частина згідно свідоцтва про право власності від 21.02.1994 року (а.с. 9, 13).

Спірна квартира має загальну площу 53,1 м2, житлову - 29,4 м2. Квартира складається?? з двох кімнат площею 10,9 м2 та 18,5 м2. У також квартирі є коридор площею 7,6 м2, кухня площею 7,8 м2, ванна кімната площею 2,0 м2, вбиральня площею 1,2 м2 та балкон площею 5,1 м2, доступ до якого можливий лише з кімнати площею 18,5 м2 (а.с. 41-45).

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Судом встановлено, що між співвласниками квартири не досягнуто згоди щодо порядку користування належною їм на праві спільної часткової власності квартирою, а частка позивача у праві власності на квартиру становить 5/9 частин квартири, тобто, на його частку припадає 16,33 м2 житлової площі.

Тому, суд надходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач просив виділити йому у користування в квартирі житлову кімнату загальною площею 18,5 м2, що в незначному обсязі відходить від відповідності реальних часток ідеальним, забезпечити їх точну відповідність не вбачається за можливе.

У зв`язку з викладеним, суд також надходить до висновку, що житлова кімната площею 10,9 м2 підлягає передачі у користування відповідачу, а усі інші допоміжні приміщення квартири, залишенню у спільному користуванні.

Доводи відповідача про те, що визначення порядку користування квартирою у запропонований позивачем спосіб призведе до неможливості її доступу до балкону, вихід на який є лише з кімнати, яка виділяється позивачу, є необґрунтованими, оскільки балкон виконує допоміжну функцію, не є обов`язковим елементом житлового приміщення. Відсутність у частині квартири, яка виділяться відповідачу доступу до балкону не є підставою для відмови у визначенні порядку користування квартирою, запропонованого позивачем, оскільки такий варіант є єдиним можливим, а площа житлових кімнат у повній мірі відповідає часткам співвласників. Встановлення такого порядку користування спірною квартирою, за якого для відповідача зберігатиметься можливість користування балконом, який прилягає до житлової кімнати, якою користується позивач, є неможливим, оскільки в такому випадку не буде забезпечуватися роздільний (відособлений) режим користування позивачем жилою кімнатою, яку він просить виділити у його користування.

З огляду на викладене, суд надходить до висновку про задоволення позовних вимог..

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 1 073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Визначити наступний порядок користування співвласниками квартирою квартири АДРЕСА_1 :

- виділити співвласнику ОСОБА_1 в користування житлову кімнату площею 18,5 м2 з балконом площею 5,1 м2;

- виділити співвласнику ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 10,9 м2;

- залишити у спільному користуванні обох співвласників квартири наступні приміщення: кухню площею 7,8 м2, вбиральню площею 1,2 м2, ванну кімнату площею 2,0 м2, коридор площею 7,6 м2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.О. Горбенко