Дата документу 22.05.2024 Справа № 334/870/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/870/23 Головуючий у 1 інстанції Фетісов М.В.
Провадження № 22-з/807/74/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
22 травня 2024 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Книш С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-
В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2023 року представник позивача адвокат Тихоліз С.П. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду в сумі 110680,83 гривень.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2023 року заяву про стягнення судових витрат задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційні скарги.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 березня 2024 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2023 року у цій справі скасувано, позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задоволен частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди у сумі 33 013 гривень 18 копійок (тридцять три тисячі тринадцять гривень вісімнадцять копійок) та компенсації моральної шкоди у розмірі 7 000 гривень 00 копійок (сім тисяч гривень 00 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 296 гривень 01 копійку (двісті дев`яносто шість гривень одну копійку).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 гривень 00 копійок (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2023 року у цій справі залишено без змін.

25 квітня 2024 року на адресу Запорізького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтуванні заяви зазначено, що при винесенні постанови Запорізьким апеляційним судом не вирішено питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат пов`язаних з проведенням судової траснпортно-товарознавчої експертизи №329-23 від 27.07.2023 року в сумі 17 206,56 грн.

Просили винести додаткове рішення по справі про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат пов`язаних з проведенням судової траснпортно-товарознавчої експертизи.

10 травня 2024 року від представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, представника не направив, причини суду не повідомила.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

З огляду на вказане та враховуючи баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Запорізького апеляційного суду від 13 березня 2024 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2023 року у цій справі скасувано, позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задоволен частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди у сумі 33 013 гривень 18 копійок (тридцять три тисячі тринадцять гривень вісімнадцять копійок) та компенсації моральної шкоди у розмірі 7 000 гривень 00 копійок (сім тисяч гривень 00 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 296 гривень 01 копійку (двісті дев`яносто шість гривень одну копійку).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 гривень 00 копійок (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат пов`язаних з проведенням судової траснпортно-товарознавчої експертизи №329-23 від 27.07.2023 року в сумі 17 206,56 грн не вирішено.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2023 року у справі №712/4126/22 зробила наступні висновки:

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:

(1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;

(2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;

(3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;

(4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що початок «вирішення спору» щодо своїх «прав та обов`язків цивільного характеру» пов`язується з поданням цивільного позову (рішення від 21 червня 2007 року у справі «Редька проти України» (Redka v. Ukraine), заява № 17788/02, від 10 грудня 2009 року у справі «Васильчук проти України» (Vasilchuk v. Ukraine), заява № 31387/05).

Період, коли тривало провадження щодо процесуальних питань, має розглядатись як частина розгляду справи по суті та, відповідно, як частина вирішення спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру (рішення ЄСПЛ від 01 березня 2018 року у справі «Літвінюк проти України» (Litvinyk v. Ukraine), заява № 55109/08).

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторону пропорційно задоволених вимог, а тому, колегія суддів дійшла висновку, що стягненню на користь відповідача з позивача підлягають судові витрати пов`язані з проведенням транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 6 220 гривень 17 копійок.

Керуючись ст.ст. 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкодидодаткове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з проведенням транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 6 220 гривень 17 копійок.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2024 року.

Головуючий

Судді: