Справа № 760/4274/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Будзан Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання - Петер А.А.,

скаржника - ОСОБА_1 ,

перевіривши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, заінтересовані особи - державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчук Олександр Владиславович, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчука О.В. від 14 лютого 2024 року, постановлену у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою було звернуто стягнення на доходи фізичної особи ОСОБА_1 , що отримує дохід у ФОП ОСОБА_2 .

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що в листопаді - грудні 2023 року дізнався від державного виконавця про відкрите стосовно себе виконавче провадження щодо стягнення у примусовому порядку на користь ОСОБА_4 грошових коштів. Після сплати всієї суми заборгованості ОСОБА_4 скаржникові стало відомо про видачу нового виконавчого листа про стягнення процентів та інфляційних втрат. В телефонному режимі скаржник повідомив державного виконавця про намір сплатити суму боргу, визначену у виконавчому документі, але повідомив, що на це потрібен час. 26 лютого 2024 року скаржник дізнався від ФОП ОСОБА_2 щодо ухвалення державним виконавцем постанови від 14 лютого 2024 року у виконавчому провадження № НОМЕР_1 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. У вказаній постанові вказано, що скаржник отримує дохід (заробітну плату) у ФОП ОСОБА_2 . Однак скаржник вважає вказану інформацію такою, що не відповідає дійсності, оскільки як фізична особа не перебуває у трудових відносинах із вказаною ФОП. Вказує, що договірні відносини є тільки між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , оскільки ФОП орендує нежитлові приміщення у ФОП ОСОБА_1 та сплачує орендну плату на рахунок ФОП. А тому, скаржник вважає, що державний виконавець при ухваленні оскаржуваної постанови у ВП № НОМЕР_1 від 14 лютого 2024 року помилково ототожнив фізичну особу ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_1 , однак їх правові статуси різні. Таким чином, скаржник вважає, що борги, які виникли на виконання рішення Подільського районного суду міста Києва у справі № 760/4274/20, де відповідачем є ОСОБА_1 як фізична особа слід стягувати за рахунок майна фізичної особи ОСОБА_1 , а не фізичної особи - підприємця. Тому, спірну постанову, в якій боржником зазначено ОСОБА_1 як фізичну особу вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, зважаючи на те, що вказане Товариство не перераховує на рахунки боржника грошові кошти та не має договірних відносин із боржником -фізичною особою ОСОБА_1 .

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав у ній наведених.

Інші учасники у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляд скарги повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши доводи скаржника, дослідивши письмові матеріали скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно ч. 1 ст. 50, ст. 51, ч. 1 ст. 52 ЦК України, право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Стаття 52 Закону України «Про виконавче провадження» регулює особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи підприємця. В частині 7 даної статті Закону зазначено, що звернення стягнення на кошти та інше майно фізичних осіб - підприємців здійснюється за правилами, визначеними цією статтею, тобто за правилами встановленими для боржника юридичної особи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що фізична особа підприємець не відповідає своїм майном за зобов`язаннями та боргами фізичної особи, а лише за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю. І навпаки, фізична особа не відповідає своїм майном за зобов`язаннями та боргами фізичної особи підприємця. В чинному законодавстві відсутні норми, які б вказували на зворотне.

Так, з дослідженої в судовому засіданні копії оскаржуваної постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчука О.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14 лютого 2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 вбачається, що виконавче провадження відкрито на виконання виконавчого листа, виданого Подільським районним судом міста Києва у справі № 760/4274/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 коштів в сумі 582780 грн. 79 коп. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16.11.2023 у справі змінено стягувача - ОСОБА_4 на її правонаступника - ОСОБА_3 у виконавчих листах, виданих на примусове виконання рішення суду від 10.09.2021 по справі № 760/4273/20. Боржником вказано фізичну особу ОСОБА_1 .

В оскаржуваній постанові державним виконавцем з даних Державної податкової служби України встановлено, що ОСОБА_1 отримує дохід (заробітну плату) від ФОП ОСОБА_2 , а тому постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у ФОП ОСОБА_2 .

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що оскаржувана постанова відкрита відносно фізичної особи ОСОБА_1 . Доказів, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем та не перебуває у трудових відносних із ФОП ОСОБА_2 суду не надано.

Відтак, скаржником не доведено суду та не надано відповідних доказів щодо неправомірності ухвалення державним виконавцем оскаржуваної постанови про стягнення з останнього як фізичної особи грошових коштів на виконання рішення суду у справі № 760/4274/20, як і не надано доказів на заперечення проти спірної постанови щодо не перебування останнього у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2 та укладення договору оренди приміщень.

При цьому, усі доводи скаржника в обґрунтування скарги ґрунтуються на особистих переконаннях та письмових поясненнях останнього. Однак для ухвалення у справі обґрунтованого рішення, такі факти повинні бути встановлені належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Наведена ситуація зводить процес вирішення даної справи на підставі здогадок та припущень, покладення яких в основу законного та обґрунтованого рішення є недопустимим.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця.

Керуючись статтями 447-450 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, заінтересовані особи - державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчук Олександр Владиславович, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Леся БУДЗАН