ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3507/24

Провадження № 22-ц/4820/1105/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2024 року, суддя Павловська А.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

встановив:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_1 , якому, як члену житлово-будівельного кооперативу, належала квартира АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на все його майно.

Вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 з підстав не надання документу, який посвідчує право власності на вищезазначене нерухоме майно.

Так як ОСОБА_1 за життя не встиг оформити свого права власності на спірне майно, позивач не може оформити спадщину і змушена була звернутися до суду з даним позовом, який просила задовольнити.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.03.2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив із відсутності доказів на підтвердження обставин щодо повної сплати спадкодавцем ОСОБА_1 за спірну кооперативну квартиру, у зв`язку з чим останнім було набуто право власності на житло.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог вказала, що наявними у справі доказами, зокрема, ордером на ім`я ОСОБА_1 на заселення у спірну квартиру, підтверджено право власності останнього на житло.

В суді представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення учасника справи, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що згідно з рішенням виконкому Хмельницької міської ради від 21.01.1977 року, №66 про видачу ордерів членам житлово-будівельного кооперативу №31 для заселення будинку АДРЕСА_2 , вирішено видати членам житлово-будівельного кооперативу №31 ордери для заселення квартирного житлового будинку АДРЕСА_3 , згідно зі списками членів кооперативу, зокрема, ОСОБА_3 .

Як вбачається зі змісту витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, 10.03.1973 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Виконавчим комітетом Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області зареєстровано шлюб, актовий запис №16.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер. Після його смерті сторони звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , з підстав ненадання документу, який посвідчує право власності па вищезазначене нерухоме майно.

У повідомленні Хмельницького БТІ №742127 від 07.09.2023 року зазначено про відсутність реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з повідомленням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 26.12.2023 року №К-8100-23, інформація, ордер та рішення виконавчого комітету про надання квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 відсутня, як і інформація про сплату ним пайових внесків за вказану квартиру.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» (1991 року), який діяв до набрання чинності Цивільним Кодексом України, який набув чинності 01.01.2004 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу.

Крім того, на зазначене звернуто увагу і в п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18.09.1987 року №9, якою роз`яснено, що судам слід мати на увазі, що згідно із ст. 15 Закону України «Про власність», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди (постанова Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №203/4121/15-ц).

Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

У ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Матеріали справи не містять письмових доказів, зокрема, довідок про повну сплату ОСОБА_1 пайового внеску як членом житлового-будівельного кооперативу №32.

Інших доказів на підтвердження права власності спадкодавця ОСОБА_1 на спірну квартиру позивачем також суду не надано.

Саме по собі рішення про видачу ордеру ОСОБА_1 щодо заселення у спірну квартиру не є доказом повної сплату останнім пайового внеску.

Доводи апелянта зводяться до незгоди із судовим рішення та висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 липня 2024 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова