Справа № 939/1744/24
УХВАЛА

04 липня 2024 рокуселище Бородянка

Суддя Бородянського районного суду Київської області Герасименко М.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просила встановити факт її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 06 червня 2013 року по 01 березня 2024 року, визнати спільною сумісною власністю її ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_5 майно, а саме садовий будинок АДРЕСА_1 та прибудинкові споруди, земельну ділянку 26 з кадастровим номером :04:002:0584 і земельну ділянку 27 з кадастровим номером :04:002:0033, що розташовані по АДРЕСА_2 , а також частину квартири АДРЕСА_3 та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного вище майна.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Вказане також регламентує п.п. а) п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», згідно з яким вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають

виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю-за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Частиною п`ятою статті 177 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, всупереч вказаним вимогам, позивачем не зазначено ціну позову, а також не обґрунтовано та не надано належних доказів і документів, що підтверджують дійсну вартість нерухомого майна на час розгляду спору, яке позивач просить визнати спільною власністю її і ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Невиконання вказаних вимог ЦПК України позбавляє суд можливості визначитися із підсудністю справи.

Так, частиною першою статті 30 ЦПК України встановлено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключна підсудність особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

В силу вимог частини першої статті 378 ЦПК України порушення правил підсудності є підставою для скасування судового рішення.

Також слід зазначити, що долучена до позовної заяви копія інформаційної довідки № 376875304 від 01 травня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта не містить усіх аркушів, що позбавляє можливості встановити повну інформацію щодо майна, яке позивач просить визнати спільною сумісною власністю.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 і 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору із позовних заяв майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ставка судового збору за подання заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року для працездатних осіб установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3 028,00 гривень.

У поданій позовній заяві позивачем заявлено дві вимоги, а саме вимога немайнового характеру (встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу) та вимога майнового характеру (визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину нерухомого майна).

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Вказане також регламентує п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно якого у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VІ підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

На підтвердження сплати судового збору позивачем надано квитанції, згідно яких позивачем сплачено 14 600,00 грн і 605 грн 60 копійок.

Однак, за відсутності ціни позову суд позбавлений можливості встановити розмір судового збору, що підлягає сплаті стороною позивача за вимогу майнового характеру, а саме визнання права власності на частину нерухомого майна.

Крім того розмір судового збору, що підлягає сплаті за вимогу немайнового характеру з урахуванням прожиткового мінімуму встановленому для працездатних осіб на 2024 рік становить 1 211 грн 20 копійок.

Таким чином, з урахуванням вказаних недоліків позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог ст. 175 і 177 ЦПК України, шляхом зазначення ціни позову, надання доказів на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна на час розгляду спору та сплати судового збору у встановленому законом розмірі за вимогу немайнового характеру та майнового характеру з рахуванням ціни позову.

Враховуючи викладене, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу час для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину нерухомого майна залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня отримання ним копії ухвали.

СуддяМ. Герасименко