Справа № 202/9828/24
Провадження № 2-о/202/260/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі : головуючого судді- Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко А.Ю., розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з цією заявою, ОСОБА_1 зазначила, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Іншими співвласниками цієї квартири є її батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , її мати, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та її син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Кожен володіє 1/4 часткою квартири.

Право власності на вказану квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 20 грудня 1994 року на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів, згідно розпорядження 3/3432-94, зареєстрованого КП ДМБТІ м.Дніпропетровська у реєстрову книгу №105п за реєстровим номером - 139.

Заявник зазначає, що при заповненні свідоцтва про право власності на житло виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів було неправильно зазначено ім`я її матері, ОСОБА_3 , оскільки в свідоцтві про право власності на житло її ім`я російською мовою зазначено - ОСОБА_5 , хоча в паспорті і інших документів ім`я матері зазначено - ОСОБА_6 .

Заявник вказує, що у свідоцтві про право власності була зроблена помилка, котра виявилася, коли вона звернулася до державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті батька, ОСОБА_2 , який на момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за однією адресою з останньою та успадкував спадщину.

31 липня 2024 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

Виправлення помилки у свідоцтві про право власності на квартиру, що видано виконкомом Дніпровської міської ради народних депутатів, є неможливим. Тому заявник просила встановити факт належності свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на частку квартири,

ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Заявниця вказує, що помилка у написанні ім`я її матері створює перешкоди в оформленні спадщини, котру вона фактично та єдина прийняла після своїх батьків.

Також заявниця, посилаючись на положення ст. 357 ЦК України щодо рівності часток у праві спільної часткової власності, просила встановити той факт, що розмір часток у праві спільної часткової власності є рівними і становить по 1/4 частки кожного із власників.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений.

З`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Під час розгляду справи встановлено, що Шостою дніпровською державною нотаріальною контрою заведено спадкову справу №337/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . 31 липня 2024 року ОСОБА_1 до Шостої дніпровської державної нотаріальної контри подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 на належну йому частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка в 1/4 частці належала особисто спадкодавцю, та в 1/4 частці належала його дружині ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкоємцем якої був ОСОБА_2 , який спадщину прийняв, але не оформив.

Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контри від 31 липня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Як зазначено у вказаній постанові, згідно листа КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 16 липня 2024 року за №8384, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане виконкомом Дніпровської міської ради народних депутатів 20 грудня 1994 року, згідно з розпорядженням 3/34432-94, зареєстроване в КП «ДМБТІ» та записане в реєстрову книгу №105п за реєстровим №139.

Разом з тим, згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого 17.11.2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 .

Таким чином, ім`я матері заявника ОСОБА_3 не збігається з ім`ям, зазначеним у правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності на житло, де ім`я останньої вказане, як ОСОБА_5 .

Також у свідоцтві про право власності на житло зазначено про належність квартири за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності.

Згідно з частиною 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого .

Відповідно до частини 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних .

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Звернувшись до суду з заявою, ОСОБА_1 просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що правовстановлюючий документ, свідоцтво право вправо власності на житло, видане виконкомом Дніпровської міської ради народних депутатів 20 грудня 1994 року, згідно з розпорядженням 3/34432-94, зареєстроване в КП «ДМБТІ» та записане в реєстрову книгу №105п за реєстровим №139 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , належала ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , на праві спільної часткової власності, а саме 1/ 4 частки.

Суд приходить до висновку, що із поданої ОСОБА_1 заяви вбачається спір про право з огляду на таке.

Згідно з положенням частини 1 ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільна правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність виникає у момент її народження (частина 2 ст.25 ЦК).

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті (частина 4 ст. 25 ЦК).

З огляду на зазначене, суд вважає, що факт належності правовстановлюючого документа із визначенням часток особі, яка померла, в даному випадку ОСОБА_3 , не може бути встановлений внаслідок смерті останньої і припиненням її правоздатності.

Таким чином, із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право на спадщину.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про залишення заяви без розгляду на підставі до ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Водночас суд роз`яснює, що ОСОБА_1 не позбавлена права на звернення до суду з метою захисту своїх прав у порядку позовного провадження.

Керуючись ч.6 ст.294, ст. ст. 353, 354 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявникові право на звернення з позовом на загальних підставах.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення.

Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.