Справа номер 487/659/24 Головуючий суду першої інстанції Чаричанський П. О.
Провадження номер 22-ц/812/1062/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області) на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 травня 2024 року, ухвалене за позовом Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заявлених вимог

29 грудня 2023 року Державна екологічна інспекція Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області) (далі Державна екологічна інспекція Південно-західного округу) подала до суду зазначений вище позов, який обґрунтовувала наступним.

05 квітня 2021 року о 12 год 00 хв ОСОБА_1 здійснив спил дерев породи «Айлант» до ступеня припинення росту, діаметром у корі біля шийки кореня 43,6 см та 7,6 см без дозвільних документів, ордеру та акту обстеження зелених насаджень.

Зазначеними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 153 КУпАП, у зв`язку з чим постановою державного інспектора з охорони навколишнього середовища Південно-західного округу був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Інспекція зазначала, що зазначеними діями ОСОБА_1 заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу та державній власності, яка має бути компенсована.

Посилаючись на зазначене, Державна екологічна інспекція Південно-західного округу просила стягнути з відповідача на користь держави шкоду, заподіяну навколишньому середовищу, у сумі 2588 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 травня 2024 року у задоволенні позову Державної екологічної інспекції Південно-західного округу відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що належним відповідачем у цій справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прибув у судове засідання та визнав обставини, викладені у позові. Разом з тим, позов Державною екологічною інспекцією Південно-західного округу пред`явлено до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем позивачем заявлено не було.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішеннями суду, Державна екологічна інспекція Південно-західного округу подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт вказував, що неправильне зазначення у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності дати народження відповідача є опискою. Обставини, викладені у позові, особою, яка прибула у судове засідання, визнані та підтверджені, а тому були наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Фактичні обставини справи

05 квітня 2021 року державний інспектор з охорони навколишнього середовища Південно-західного округу Побєднов А. О. склав протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначав, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 153 КУпАП, а саме о 12 год. 00 хв. 05 квітня 2021 року, перебуваючи по вул. Корабелів, 2 у м. Миколаєві, спиляв дерева породи «Айлант» до ступеня припинення росту, діаметром у корі біля шийки кореня 43,6 см та 7,6 см без дозвільних документів (ордеру та акта обстеження зелених насаджень).

Зазначені дії ОСОБА_1 є порушенням п. 3 Порядку видалення дерев, газонів і квітників у населених пунктах України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року №1045.

Особу порушника інспектором встановлено зі слів працівників патрульної поліції (а.с.9).

У протоколі вказано, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, від підписання протоколу відмовилася, що засвідчили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год 00 хв. 07 квітня 2021 року. Потім дата була виправлена на 17 квітня 2021 року без зазначення, що виправленому можна вірити.

Відповідно до розрахунку інспекторів з охорони навколишнього середовища діями ОСОБА_1 завдано шкоду у сумі 2588 грн, яка складається зі шкоди 1 дереву діаметром 42,1-46 см у сумі 2300 грн та шкоди другому дереву діаметром 6,1-10 см у сумі 288 грн.

Постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_3 від 16 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено штраф у сумі 510 грн. За якою статтею КУпАП ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення у постанові не вказано (а.с.10).

Для визначення підсудності справи Заводським районним судом м.Миколаєва у січні 2024 року було здійснено запит до Управління Державної міграційної служби України у Миколаївській області про місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З відповіді цього Управління вбачається, що за їх відомостями є громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований з 09.08.2001 р. по АДРЕСА_2 .

11 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав до Центрального районного суду м. Миколаєва заяву, в якій проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що притягнення його до адміністративної відповідальності здійснено з порушенням, оскільки він не був повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи. Про наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності він дізнався лише після отримання позовної заяви. Також ОСОБА_1 вказав, що він спиляв одне дерево, яке росло на відстані 0,5 метра від стіни будинку. Свої дії пояснив тим, що коренева система рослини почала руйнувати стіну будинку.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачає, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до вимог статей 26, 40 Закону України «Про рослинний світ» охорона рослинного світу, серед іншого, забезпечується встановленням юридичної відповідальності за порушення порядку охорони та використання природних рослинних ресурсів.

Порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України.

Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.

Стаття 153 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за знищення або пошкодження зелених насаджень, окремих дерев, чагарників, газонів, квітників та інших об`єктів озеленення в межах населених пунктів, невжиття заходів для їх охорони, а також самовільне перенесення в інші місця під час забудови окремих ділянок, зайнятих об`єктами озеленення; пошкодження дерев і чагарників за межами населених пунктів, що не віднесені до лісового фонду, або їх незаконна порубка.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Отже, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції Південно-західного округу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки викладені у позові обставини визнав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прибув у судове засідання. Оскільки позивач не заявляв клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, суд відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що 05 квітня 2021 року працівниками позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст.153 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його особа була встановлена зі слів працівників патрульної поліції. Притягнуто до адміністративної відповідальності без зазначення статті КУпАП було також ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з інформацією Управління Державної міграційної служби України у Миколаївській області відомості щодо громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Управлінні відсутні. Проте, наявні відомості щодо громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Викликаний судом першої інстанції у судове засідання ОСОБА_1 пояснив, що частково визнає вказані позивачем у позові обставини, а саме викорчовування одного дерева, яке руйнувало коренями стіну будинку.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції Південно-західного округу до ОСОБА_1 через те, що він є неналежним відповідачем є правильним.

Працівники позивача, складаючи протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення, належним чином особу правопорушника не встановили, обмежившись словами працівників поліції щодо встановлення особи.

Обставини справи, викладені у позові, частково визнала інша особа, а не ОСОБА_1 , інформація про якого відсутня в Управлінні Державної міграційної служби України у Миколаївській області.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про неможливість покладення відповідальності за спричинену навколишньому середовищу шкоду на ОСОБА_1 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Державної екологічної інспекції Південно-західного округу підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області) залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 18 липня 2024 року.