Справа № 212/6327/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Колочко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач, ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 420 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 01 вересня 2000 року по 22 червня 2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював електрогазозварювальником металевих конструкцій, запірної арматури, вузлів і конструкцій із різних сталей. Рішенням МСЕК від 14 березня 2023 року позивачу при первинному огляді було встановлено 55% втрати професійної працездатності т встановлено 3 групу інвалідності. В подальшому 11 квітня 2024 року при повторному переогляді рішенням МСЕК йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності. Зазначив, що у зв`язку із отриманими профзахворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він постійно відчуває задуху, навіть при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, напади ускладнення дихання 2-3 рази на добу. Від сухого приступоподібного кашлю з`являється біль у грудях та міжлопатковій ділянці. Часто виникає загальна слабкість, швидка втома, турбує головний біль та запаморочення, шум у голові та вухах, погіршився слух на обидва вуха. Також позивача турбує стійкий біль та обмеження рухів у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією болю у ліву ногу, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах. Зазначив, що у досить молодому віці йому важко виконувати незначну чоловічу роботу, у зв`язку з чим доводиться звертатися за допомогою до інших людей, що його, як чоловіка, морально пригнічує. Зазначив, що його самопочуття не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає душевного болю та страждань.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач 10 липня 2024 року, через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позов в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, тривалість роботи у шкідливих умовах залежала виключно від особистого волевиявлення позивача. Також вказав, що відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу, за весь період роботи позивача на підприємстві відповідача позивач жодного разу не заявляв про порушення умов його праці. Також вказав, що заявлена сума моральної шкоди не відповідає критеріям розумності і справедливості та безпідставно завищена позивачем.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2000 року по 30 січня 2009 року, та з 10 серпня 2015 року по 22 червня 2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював електрогазозварником металевих конструкцій, запірної арматури, вузлів і конструкцій із різних сталей, і 22 червня 2020 року був переведений слюсарем ремонтником 5 розряду ремонтно-механічної дільниці центрально-комбінатської лабораторії управління якістю, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 ( а.с. 11-14).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26 січня 2023 року складеного на ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання хронічне обструктивне захворювання легень, першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), груп В. ЛН першого, другого ступеня; радикулопатія попереково-крижова з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами, нейродистрофією у вигляді отстеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху), із зазначенням причин їх виникнення - пил переважно фіброгенної дії, важкість праці, шум (а.с. 7-10).

Згідно пункту 17 вказаного Акту хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи електрогазозварником збагачувальної фабрики ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» з 10.08.2015 по 22.06.2020 ОСОБА_1 виконував електрогазозварювальні роботи металевих конструкцій, запірної арматури, вузлів і конструкцій із різних сталей. Внаслідок недосконалості технологічного процесу ручного зварювання, виконував роботи перебуваючи в незручній позі, також підпадав під вплив на організм концентрації пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, що перевищувала нормативне значення та шуму, рівень якого перевищував нормативний. Також, згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 08.12.2022 №1773 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут:01.09.2000 по 01.12.2000 ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», будівельно-монтажне управління, електрогазозвпрник; 01.12.2000 по 30.01.2009 ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», цех з ремонту енергетичного обладнання, електрогазозварник.

Також, відповідно до пункту 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 13 років 03 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, неодноразову зміну керівництва структурних підрозділів, визначити конкретних посадових осіб, порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо.

Позивач 14 березня 2023 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому при первинному огляді встановлено ступінь втрати професійної працездатності 55%, з яких 30% радикулопатія, 20% ХОЗЛ, 5% туговухість, встановлено первинно третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, з 06 березня 2023 року до 01 квітня 2024 року, що підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12 ААА №127096 від 14.03.2023, серії 12ААВ №130788 від 14.03.2023 (а.с.17).

В подальшому позивач 11 квітня 2024 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому при повторному огляді встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких 30% радикулопатія, 30% ХОЗЛ, 5% туговухість, третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, з 18 березня 2024 року до 01 квітня 2027 року, з переоглядом 10 березня 2027 року, що підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12 ААА №144311 від 11.04.2024, серії 12ААГ №558449 від 11.04.2024 (а.с.18).

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 55% із встановленням третьої групи інвалідності, повторно у розмірі 65% із встановленням третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він постійно відчуває задуху, ускладнення дихання, загальну слабкість, швидку втому, головний біль та запаморочення, шум у голові та вухах, стійкий біль та обмеження рухів у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією болю у ліву ногу, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує, період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача більше 13 років, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно було встановлено 55% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, а також визнано особою з інвалідністю (3 група), повторно встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, а також визнано особою з інвалідністю (3 група), з переоглядом, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 270 000 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2 700 гривень.

Керуючись ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я в розмірі 270 000 (двісті сімдесят тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави судовій збір в розмірі 2 700 (дві тисячі сімсот) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», , юридична адреса: 50066, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг.

Повне судове рішення складено та підписано 22 липня 2024 року.

Суддя: О. В. Колочко