ЄУН 337/2811/24
Провадження № 2/337/1390/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернулося до суду з вказаним позовом до відповідачки ОСОБА_1 , який мотивує тим, що 28.12.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» надало, а відповідачка отримала в кредит грошові кошти, які зобов`язалась вчасно повернути та сплатити відсотки за користування коштами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Відповідачка не виконала свого обов`язку з повернення наданих їй грошових коштів та сплати відсотків в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 14836,47 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 11145,27 грн., заборгованості за відсотками в сумі 1,29 грн. та заборгованості по комісії в сумі 3689,91 грн. Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «Таскомбанк» право вимоги за кредитним договором № від 28.12.2020, а відповідно до договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 АТ «Таскомбанк» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 - Реєстру прав вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 14836,47 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 11145,27 грн., заборгованості за відсотками в сумі 1,29 грн. та заборгованості по комісії в сумі 3689,91 грн.

Крім того, 09.12.2020 між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір позики №3647649, відповідно до умов якого остання отримала у позику грошові кошти зі сплатою відсотків за користування позикою та зобов`язалась їх повернути та сплатити проценти за користування позикою в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало (відступило) право вимоги за вказаним договором позики ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним договором позики. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 28.07.2021 до Договору Факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 6155,68 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в сумі 2898,12 грн., заборгованості за відсотками в сумі 3257,56 грн.

Позивач просить стягнути з відповідачки суми заборгованості за кредитним договором № в розмірі 14836,47 грн, за договором позики №3647649 в розмірі 6155,68 грн, а також понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 21.05.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання з викликом сторін.

08.07.2024 від представника відповідачки адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі через те, що відповідачка не була письмово повідомлена про зміну кредитора та матеріали справи не містять повідомлення відповідачки про відступлення права вимоги за вказаними договорами, позивачем не надано належних доказів щодо перерахування відповідачці коштів за вказаними договорами, розрахунки заборгованості надані позивачем в якості доказу виникнення такої заборгованості за вищевказаними договорами не є безспірним доказом наявності заборгованості, оскільки складені одноособово стороною позивача та не є первинними документами, такі розрахунки є суто внутрішнім документом фінансової установи, які не містять відомостей, які б дозволяли пересвідчитись чи передавались в дійсності кошти позичальнику в кредит. Надана копія договору, укладеного з ТОВ «ФК «ЦФК» не містить підпису відповідачки, позивачем не надані докази на обґрунтування того, що ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами наданого кредиту, отримувала кредитні кошти. Заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору в наданому позивачем розрахунку, сума заборгованості за вищевказаними договорами є недоведеною, а тому підстави для стягнення з відповідачки вказаних сум заборгованості відсутні.

15.07.2024 від представника позивача адвоката Миколаєнко В.М. через систему «Електронний суд» (сформовано в системі 12.07.2024) надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що доводи викладені у відзиві на позов є безпідставними. Вказані у позовній заяві кредитний договір та договір позики є дійсними, у судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, тому підлягають виконанню. Посилання сторони відповідача на те, що позивачем не надано доказів отримання відповідачкою кредитних коштів від первісних кредиторів є помилковим та безпідставним, оскільки факт їх надання підтверджується наявними в матеріалах справи вищезазначеними договорами. Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання у кредит чи позику відповідачу коштів у погодженому розмірі. Позивач не є первинним кредитором, тому не володіє первинними бухгалтерськими документами на перерахування кредитних коштів первісними кредиторами відповідачу. Кредитні кошти були надані відповідачу у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки вказаної позичальником. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Договори факторингу також відповідачем не оспорювалися та є дійсними. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Відповідач, за умови не отримання повідомлень про відступлення права вимоги, не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора. Належних та допустимих доказів, які спростовують інформацію викладену у розрахунках заборгованості відповідачем не подано. Незгода з наданими суду розрахунками не є підставою для відмови у задоволенні позову. Свій контррозрахунок заборгованості стороною відповідача не надано. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не прибув, у відповіді на відзив просить проводити розгляд справи у відсутність представника позивача.

Відповідачка та її представник адвокат Зачепіло З.Я. в судове засідання не прибули, до відзиву на позовну заяву представником відповідачки додана заява про розгляд справи без участі сторони відповідача.

Суд вважає можливим провести судове засідання у відсутність сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтями 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, згідно п.1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.1 ст.1077 УК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст. 1078 ЦК України).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015р. (далі Закон №675).

Відповідно до ст.3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку,визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом пере направлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Ст.12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд встановив, що 28.12.2020 між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п.1.2 цього договору, сума кредиту 13373,91 грн., строк на який надається кредит - 48 місяців.

Згідно з п. 1.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5153788, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п 2.1. Договору всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.05.2020, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими Позичальник ознайомився до укладання цього Договору та до яких Позичальник приєднується підписавши цей Договір.

За умовами Паспорту кредиту №5153788 (зі змістом якого ОСОБА_1 під підпис ознайомлена) кредитні кошти у розмірі 13373,91 грн. надаються на 48 місяців; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 1,50 % від суми кредиту.

Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору (п. 4 Паспорта кредиту)

Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування.

ОСОБА_1 власноруч підписала кредитний договір №, паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», тобто, узгодила з банком та своїм підписом підтвердила умови надання кредитних коштів, строк їх повернення, а також нарахування відсотків за користування кредитом.

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, ТОВ «ФК «ЦФР» відступило ПАТ «Таскомбанк» право грошової вимоги за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них.

Згідно п. 1.8 договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, укладеного 07.10.2016 між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ«ФК «ЦФР», Реєстр прав вимог - погоджена сторонами форма реєстру прав вимог, що передаються за цим договором з переліком Кредитних договорів і договорів забезпечення, інформації щодо позичальників, поручителів, розміру зобов`язань кожного з позичальників із зазначенням сум заборгованостей. Зразок реєстру наведений в Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 договору №ТАСЦФР-10-2016, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

У п. 2.2 договору №ТАСЦФР-10-2016, сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 та витягу з Реєстру прав вимог до договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023, АТ «Таскомбанк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитним договором № від 28.12.2020 в сумі 14836,47 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 11145,27 грн., заборгованості за відсотками в сумі 1,29 грн. та заборгованості по комісії в сумі 3689,91 грн.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за кредитним договором № від 28.12.2020 станом на 31.03.2024 становить 14836,47грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 11145,27 грн., заборгованості за відсотками в сумі 1,29 грн., та заборгованості по комісії в сумі 3689,91 грн.

Крім того судом встановлено, що 09.12.2020 між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №3647649, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів» надало відповідачці грошові кошти у сумі 3500,00 грн. строком на 64 дні, з процентною базовою ставкою 1,6%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70% за день.

Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти, без забезпечення, на погоджений строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника та на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплачувати проценти позикодавцю відповідно до умов, зазначених у ньому договорі, додатках до нього та Правилах, тобто позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів та сплатити плату (проценти) від суми позики згідно Графіку платежів, або достроково.

Пунктом 3 цього договору визначено, що проценти за цим договором нараховуються на залишок позики згідно графіку платежів за кожний день користування позикою, включаючи дати отримання та повернення.

Договір позики підписано електронним підписом, у тому числі позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), про що свідчить п. 5 Договору позики, який передбачає, що договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електрону комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Підписанням цього договору позики позичальник підтверджує, що він ознайомився на посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 / з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (п.п. 4.1. п. 4 договору позики), а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету (Правила), розміщені за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі, (п.п. 4.2. п. 4 договору позики).

Згідно з п. 6 договору позики, договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України.

Крім того, Договір позики №3647649 від 09.12.2020 містить паспортні дані позичальника ОСОБА_1 , її РНОКПП, адресу та реквізити платіжної банківської картки НОМЕР_1 .

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №2 від 28.07.2021 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики №3647649 в сумі 6155,68 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в сумі 2898,12 грн., заборгованості за відсотками в сумі 3257,56 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором позики №3647649 від 09.12.2020 станом на 31.03.2024, заборгованість становить 6155,68 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в сумі 2898,12 грн., заборгованості за відсотками в сумі 3257,56 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № від 28.12.2020 та договором позики №3647649 від 09.12.2020, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом про стягнення вказаних сум заборгованість.

Також судом встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи від 27.12.2007, видане Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України. Позивач має Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 691 від 23.03.2017 про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку паперів).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що 28.12.2020 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , вільно, на власний розсуд було укладено кредитний договір №, а також 09.12.2020 між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №3647649.

При цьому кредитний договір № від 28.12.2020 оформлений письмовим документом і підписаний сторонами. За змістом договору вбачається, що сторонами договору обумовлена сума кредитних коштів, розмір процентів за користування ними, порядок їх надання Банком позичальнику, а також строк, порядок та умови повернення кредиту позичальником, тобто усі істотні умови кредитного договору. Отже, кредитний договір є чинним і обов`язковим для виконання.

Договір позики №3647649 від 09.12.2020 укладено між сторонами договору в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, зокрема, відповідачкою ОСОБА_1 договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором: zK0UnEJk4P, та відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали договір позики.

Зокрема, у вказаному договорі сторонами погоджено суму і строк кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки, порядок та умови надання кредиту тощо.

При цьому суд враховує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі позики електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

При цьому, суд враховує, що правомірність укладених між вказаними особами договорів як правочинів ким-небудь із сторін у судовому порядку не оспорена, тому вони є чинними і обов`язковими для виконання. ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надали відповідачці грошові кошти у кредит та позику відповідно, які остання повинна повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених договорами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № від 28.12.2020, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що відповідачка порушила умови цього договору, оскільки належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення кредиту в обумовлений сторонами строк та сплати процентів за користування ним, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. При цьому зазначає, що відбулась заміна первісного кредитора - до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за вказаним договором від АТ «Таскомбанк» за договором факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023, яке в свою чергу набуло таке право від ТОВ «ФК «ЦФР» на підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФЗ-10-2016 від 07.10.2016.

У зв`язку з чим, суд вважає необхідним зазначити, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18.

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п. 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п. 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21 ).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Таким чином, суд дійшов висновку, що згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/33403/17 від 22.04.2021.

Як встановлено судом, кредитний договір № між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 був укладений 28.12.2020, тобто після укладення 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «Таскомбанк» договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016.

Водночас, жодних доказів відносно того, що договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладений між ТОВ «ФК «ЦФК» та АТ «Таскомбанк» з терміном дії один рік (п.9.2) продовжувався та діяв на час укладання 28.12.2020 кредитного договору № між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , позивачем не надано та матеріали даної справи не містять.

Більш того, Реєстр прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, або Витягу з такого Реєстру, на підтвердження передачі права вимоги за кредитним договором № від 28.12.2020 від ТОВ «ФК «ЦФР» до ПАТ «Таскомбанк» до позовної заяви не додано та в ході судового розгляду справи обставин наявності такого Реєстру не встановлено.

Таким чином суд вважає недоведеним, що внаслідок Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги за кредитним договором № від 28.12.2020 у визначеному позивачем розмірі, а відповідно недоведеним і правомірність передачі такого права вимоги АТ «Таскомбанк» до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023.

При цьому суд критично оцінює довід представника позивача про доведеність переходу права вимоги за кредитним договором № від 28.12.2020 до позивача з посиланням на те, що договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 та договір факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 не визнавалися недійсними.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21, договір про відступлення права вимоги може бути визнаний недійсним у випадку наявності відповідної правової підстави. Наприклад, якщо такий договір укладено під впливом помилки (частина перша статті 229 ЦК України), обману (частина перша статті 230 ЦК України), насильства (частина перша статті 231 ЦК України) тощо.

В даному випадку суд дійшов висновку, що позивачем не доведена така обставина, як перехід права дійсної вимоги первісного кредитора за кредитним договором № від 28.12.2020 від ТОВ «ФК «ЦФР» до ПАТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, що, відповідно, свідчить про недоведеність таких прав у позивача на підставі укладеного ним та АТ «Таскомбанк» 08.11.2023 Договору факторингу №НІ/11/10-Ф, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за вказаним кредитним договором.

Водночас, суд вважає доведеним, що у договорі позики №3647649 від 09.12.2020 відбулась заміна первісного кредитора, до позивача перейшли права ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», і позивач має право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за вказаним договором позики.

Вказані обставини підтверджуються договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, який укладений між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», Витягом з Реєстру боржників №2 від 28.07.2021 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, які суд вважає належними та допустимими доказами та приймає їх до уваги при ухваленні цього рішення.

Згідно з Витягом з Реєстру боржників №2 від 28.07.2021 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, а також з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором позики №3647649 від 09.12.2020 станом на 31.03.2024, заборгованість відповідачки ОСОБА_1 становить 6155,68 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в сумі 2898,12 грн., заборгованості за відсотками в сумі 3257,56 грн.

При цьому суд враховує, що заборгованість за тілом позики та процентами розрахована з урахуванням сплачених сум, оскільки заборгованість за тілом є меншою за надану позику (3500 грн.), а розмір заборгованості за процентами не перевищує розміру загальної суми процентів, які мали бути нараховані за весь період кредитування (64 дні) з урахуванням базової процентної ставки (1,6 %). Доказів, які б спростовували правильність наданого розрахунку заборгованості за договором позики, стороною відповідача не надано.

Так, сторона відповідача не надала суду ані контррозрахунку суми заборгованості, ані будь-якого доказу про невірність наданого позивачем розрахунку, відтак, відсутні законні підстави для того, щоб піддавати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем у сукупності доказами, зокрема Витягом з Реєстру боржників №2 від 28.07.2021 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування відповідачу жодних сум, а відповідач не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Також суд звертає увагу, що стороною відповідача не надано і не представлено суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти за договором позики не були зараховані на картковий рахунок відповідачки, вказаний нею у договорі позики НОМЕР_1 , або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить.

Відповідачка не надала суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування грошових коштів на її рахунок, враховуючи, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором та не є банківською установою. Тобто ОСОБА_1 не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачкою грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором позики і взяті на себе зобов`язання остання не виконала, у передбачені в договорі строки грошові кошти та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Доводи представника відповідачки про недоведеність позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики №3647649 від 09.12.2020 через неповідомлення ОСОБА_1 про відступлення позикодавцем прав вимоги заборгованості за вказаним договором фактору відхиляються з огляду на наступне.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Як встановлено судом та не спростовано стороною відповідача, ОСОБА_1 всупереч умовам договору позики не виконала своїх зобов`язань, не погасила наявну заборгованість ні попередньому кредитору, ні новому, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином суд прийшов до висновку до обґрунтованість та доведеність позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №3647649 від 09.12.2020 у розмірі 6155,68 грн., у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 887,81 грн., виходячи з розрахунку: 6155,68 грн. (загальна сума задоволених вимог) х 100% : 20992,15 грн. (загальна сума заявлених вимог) = 29,32 %; 29,32 % х 3018,00 грн. :100 % = 887,81 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №3647649 від 09.12.2020 в загальному розмірі 6155 (шість тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 68 копійок, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в сумі 2898,12 грн., заборгованості за відсотками в сумі 3257,56 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 887 (вісімсот вісімдесят сім) гривень 81 копійка.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя М.В. Сидорова