Дата документу 05.08.2024 Справа № 335/496/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1349/24 Головуючий у 1-й інстанції: Антоненко М.В.
Є.У.№ 335/496/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Трофимової Д.А.,

секретар: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживача,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Васильєв Павло Сергійович, на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Васильєв П.С., звернувся до суду із позовом до АТ «Сенс Банк» про захист прав споживача.

Зазначав, що 02.12.2019 між ОСОБА_1 та AT «Альфа Банк» укладено оферту про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792), згідно якої позивач підписанням оферти пропонує відповідачу укласти угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною майбутнього Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в AT «Альфа Банк». За змістом оферти кредитний договір має такі умови: ліміт кредитної лінії 200 000 грн., процентна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівкою у розмірі 39,99% річних; тип процентної ставки фіксована. Обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією (далі - ОМП), але не менше 50 грн. Дата сплати ОМП визначається відповідно до умов Додатку №4 до Договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведені в тарифах, які є невід`ємною частиною договору. Погашення кредиту здійснюється щомісячно в останній день розрахункового періоду шляхом договірного списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами Договору.

Угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання Банком акцепту.

Зазначав, що кредитний договір ним так і був підписаний, але 02.12.2019 Банк відкрив кредитний ліміт 15 000,00 грн., який станом на січень 2023 року збільшився до 95 000,00 грн.

Зазначав, що він не надавав Банкові згоду на підвищення кредитного ліміту, проте зростання кредитного ліміту обумовлено погашенням банком процентів за рахунок кредитного ліміту, який трансформує борг по відсоткам у реальний борг перед банком у вигляді непогашеного кредитного ліміту, тим самим загальна «боргова яма» зростає, а погашення боргу взагалі не зменшує тіло кредиту, тому що усі кошти, які позивач сплачував, банк використовує виключно на погашення відсотків та супутніх витрат на обслуговування кредиту.

Окрім того, щомісяця відповідач виконує списання з позивача:

розрахунково-касове обслуговування основної картки (від суми заборгованості на кінець РП), за що бере додаткову винагороду 60 грн.;

списання процентів за користування кредитом (покупки) біля 300 грн. ;

списання процентів за користування кредитом (готівкові операції) біля 3 тис.;

списання плати за користування послугою смс - інформування 15 грн.;

щомісячний платіж за страховий пакет від фінансових ризиків біля 85 грн.;

щомісячна комісія за страховий пакет від нещасного випадку біля 823 грн.;

5% від суми заборгованості за кредитною лінією на відповідний місяць;

списання плати за користування послугою m-banking біля 15 грн.;

Позивач вказує, що вищевказані умови сторонами в оферті/акцепті не погоджувались. Тому, покладання на позивача обов`язків без фактичного письмового погодження останнім свідчить про недійсність таких умов (частин 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону Укрвїни «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-ХІІ), аналогічний висновок є у постанові Верховного Суду від 07.04.21 справа №766/8096/20).

15.04.21 позивач став безробітним, втратив єдине джерело доходу та не може знайти нову роботу. Із введенням воєнного стану пошук роботи став ще складніший у зв`язку з раптовим припинення господарської діяльності багатьох підприємств та скорочення виробничих підприємств, бізнесу ті інше (це є загальновідомою інформацією). Останні 15 років він страждає на хронічні захворювання, які призвели до важкого фізичного стану і є додатковою суттєвою перешкодою для працевлаштування.

14.11.2022 він подав відповідачу заяву про реструктуризацію боргу та про форс-мажор, яка банком залишена без задоволення.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просив суд:

- визнати недійсними умови за офертою від 02 грудня 2019 року на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792) Акціонерного товариства «Сенс Банк» (до зміни назва «Альфа-Банк») відносно ОСОБА_1 щодо: стягнення коштів; розрахунково-касового обслуговування основної картки (від суми заборгованості на кінець РП); списання процентів за користування кредитом (покупки); списання процентів за користування кредитом (готівкові операції); списання плати за користування послугою смс-інформування; щомісячних платежів за страховий пакет від фінансових ризиків (неналежний відповідач); щомісячних комісій за страховий пакет від нещасного випадку (неналежний відповідач); списання 5% від суми заборгованості за кредитною лінією на відповідний місяць; списання плати за користування послугою M-BANKING;

-зобов`язати Акціонерне товариство «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за офертою від 02 грудня 2019 року на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ договору 631306792) з огляду на недійсність умов Акціонерного товариства «Сенс Банк» зі стягнення коштів з ОСОБА_1 щодо: стягнення коштів; розрахунково-касового обслуговування основної картки (від суми заборгованості на кінець РЦ); списання процентів за користування кредитом (покупки); списання процентів за користування кредитом (готівкові операції); списання плати за користування послугою смс- інформування; щомісячних платежів за страховий пакет від фінансових ризиків; щомісячних комісій за страховий пакет від нещасного випадку;списання 5% від суми заборгованості за кредитною лінією на відповідний місяць; списання плати за користування послугою M-BANKING;

- зобов`язати Акціонерне товариство «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за офертою від 02 грудня 2019 року на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792) з огляду на форс-мажорні обставини (тобто обставин переборної сили) які розпочались 24 лютого 2022 року щодо військової агресії Російської Федерації проти України.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором від 02.12.2019 про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792), з огляду на нікчемність положень договору про списання плати за користування послугою смс-інформування.

В решті позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що умови договору оферти в частині встановлення плати за надання Банком інформації про стан кредиту у відповідності до ч.1 та 2 ст.11; ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними, а тому Банк зобов`язаний здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за користування послугою смс-інформування. Вимога про визнання недійсним умови за офертою на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії не піддягає задоволенню у зв`язку із обранням неналежного способу захисту порушеного права. Підстав для засвідчення форс-мажорних обставин по справі не встановлено, оскільки позивачем не надано відповідного сертифікату ТПП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Васильєв П.С.,подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог та ухвалити нове про задоволення позову. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про обрання ним неналежного способу захисту порушеного права, адже, крім вимоги про визнання недійсним кредитного договору, ним також були заявлені вимоги про застосування наслідків нікчемного правочину, а саме: зобов`язання кредитора здійснити перерахунок заборгованості, які судом першої інстанції безпідставно залишені без задоволення. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не засвідчує форс-мажорні обставини. Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на доводи позову щодо неможливості працевлаштування позивача через військові обстріли та захворювання, які, на думку апелянта, додатково свідчать про форс мажорні обставини.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Сенс Банк», інтереси якого представляє адвокат Ременюк Т.О., заперечує проти доводів ОСОБА_2 в повному обсязі, вважає їх безпідставними та такими, що суперечать наявним у справі доказам і фактичним обставинам. Судом встановлено, що 02.12.2019 сторони уклали кредитний договір, погодили всі суттєві його умови, позивач отримав кредит і до липня 2022 року користувався кредитними коштами і не мав заборгованості за щомісячними платежами. Позивач підписав анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Бавнк» на укладення кредитного договору, оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту. Отже всі суттєві умови кредитування між сторонами були погоджені, викладені у складових кредитного договору та підписані споживачем. Як видно із розрахунку заборгованості, комісія за обслуговування кредиту банком не нараховувалась, хоча зі змісту кредитного договору видно, за які саме додаткові чи супутні послуги банк має право нараховувати і списувати платежі. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши у судовому засіданні в режимі відео конференції суддю-доповідача, доводи представника ОСОБА_1 адвоката Васильєва П.С., який підтримав апеляційну скаргу і просив про її задоволення, заперечення представника АТ «СенсБакнгк» адвоката Ременюк Т.О., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з п.1 ч.1ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в оскаржуваній частині в повні й мірі не відповідає .

Відмовляючи у задоволені позову в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив із того, що позовна вимога про визнання недійним умови за офертою від 02 грудня 2019 року на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії не підлягає задоволенню у зв`язку із обранням неналежного способу захисту порушеного права. Сам факт введення воєнного стану не є підставою для відстрочки чи невиконання зобов`язання. Обставини, які виникли у зв`язку з війною, мають безпосередньо впливати на можливість позивача виконати свій обов`язок. Позивачем не надано суду причино-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання зобов`язання та введенням воєнного стану.

Проте в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна з огляду на таке.

Встановлено, що відповідач у справі АТ «Сенс Банк» є правонаступником АТ «Альфа-Банк», що підтверджується Статутом АТ «Сенс Банк», затвердженим позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022, протокол №2/2022, погодженим НБУ 12.09.2022 ( т.2, а.с.193-196).

За фактичними обставинами справи, 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Альфа-Банк» із Анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції Банку на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» (а.с.199, т.1).

02 грудня 2019 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у вигляді оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття невідновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого Банком було надано кредит у вигляді кредитної лінії, ліміт кредитної лінії 200 000 грн.(т.1, а.с.198, розділ Ш оферти).

Розділом 1У Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної карти сторони визначили, що обов`язковий мінімальний платіж (далі- ОМП) складає 5% від суми Загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.. Дата сплати ОМП визначається відповідно до умов додатку №4 до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведені в Тарифах, які є невід`ємною частиною договору.

Сторони також погодили щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку у розмірах, необхідних для щомісячної сплати страхового платежу.

У розділі У1 Оферти зазначено, що Клієнт повністю ознайомлений з усією інформацією щодо видачі кредиту, та положеннями Закону України «Про споживче кредитування».

Крім того, 29 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» були укладені договір страхування від нещасних випадків, договір добровільного страхування здоров`я, договір добровільного страхування фінансових ризиків (т.1, а.с.200).

За умовами вказаних договорів вигодонабувачем є АТ «Альфа Банк», страхувальник ОСОБА_1 надав згоду на сплату страхових платежів зі свого рахунку, відкритого в АТ «Альфа-Банк», відповідно до умов договору обслуговування банківської картки) (т.1, а.с.200).

Страховик ПрАТ «СК «Альфа Страхування» до участі у розгляді справи не залучався, у передбаченому законом порядку договори страхування від 29 листопада 2019 року недійсними не визнані.

АТ «Альфа-Банк» надало ОСОБА_1 кредит, а останній отримав його та здійснював користування кредитними коштами з 2019 по 2023 роки. Згідно наданого відповідачем розрахунку, прострочена заборгованість у позивача виникла з 02.07.2022 (т.1, а.с.200) .

Паспорт споживчого кредиту також було підписано та отримано позивачем 29.11.2019 (т.1, а.с.197).

У паспорті споживчого кредиту зазначено, що розрахунковий період дорівнює одному місяцю. Датою початку першого розрахункового періоду є дата відкриття банком рахунку. Датою всіх наступних РП є дата, яка слідує за датою відкриття рахунку.

Платежі за додаткові та сукупні послуги кредитодавця обов`язкові для укладення договору відображені в тарифах на видачу та обслуговування.

Вказане підтверджується письмовими доказами: кредитним договором від 02.12.2019 у вигляді оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття невідновлювальної кредитної лінії, анкетою заявою, паспортом споживчого кредиту. (т.1, а.с.197 -199), заявою (акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір страхування, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб. (т1, а.с.200, 201), роздруківкою щодо інформації про стан рахунку за період з 02.12.2019 р. по 02.04.2023 р. (т.1, а.с.205); випискою за рахунком НОМЕР_1 за період з 01.04.2020 по 15.11.2022 (т.1, а.с.10-32); довідкою про встановлення кредитних лімітів за рахунком НОМЕР_1 за період 02.12.2019 по 21.11.2022 (а.с.35); роздруківкою щодо інформації про стан рахунку за період з 01.11.2022 по 02.12.2022 (т.1, а.с.36); роздруківкою щодо інформації про стан рахунку за період з 02.12.2022 по 02.01.2023.(т.1 а.с.37)

З виписки за рахунком НОМЕР_1 видно, що банком здійснювалась списання плати за користування послугою смс- інформування, розрахункове обслуговування, страхові платежі, тощо (т.1, а.с.10-32,36,37).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Отже, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545 сво 20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569 св 20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573 св 20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707 св 19).

Із аналізу зібраних у справі доказів можна дійти висновку, що при укладанні кредитного договору сторони узгодили ліміт кредитування 200 000 грн., процентну ставку за користування кредитом 39,99% річних, розмір обов`язкового мінімального платежу -5% від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн.

На виконання умов договору Банк надав споживачеві кредитну картку, встановивши кредитний ліміт в межах обумовленої суми кредитування, останній, отримавши кредитні кошти, до липня 2022 року користувався кредитними ними, вносив платежі на погашення заборгованості.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про не те, що сторони не дійшли згоди щодо всіх суттєвих умов кредитування, а відтак і про нікчемність кредитного договору, суперечать фактичним обставинам.

Разом із тим, Банк не надав суду переконливих та належних доказів на підтвердження погодження сторонами розміру щомісячної плати за розрахункове обслуговування основної картки та за користування послугою M-BANKING, відтак списання Банком вказаних платежів з карткового рахунку споживача не ґрунтується на умовах укладеного сторонами кредитного договору.

Дійшовши висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що крім вимоги про визнання недійсним кредитного договору позивач просив суд також зобов`язати банк здійснити перерахунок заборгованості за визначеними позивачем платежами.

З урахуванням того, що у підписаних сторонами складових кредитного договору (Анкеті-заяві та Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії) відсутні погоджені розміри щомісячної плати за розрахункове обслуговування та за користування послугою M-BANKING , вимоги ОСОБА_1 про покладання на Банк обов`язку здійснити перерахунок за розрахунково-касове обслуговування основної картки (від суми заборгованості на кінець розрахункового періоду) і за користування послугою М- BANKING є обґрунтованими.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними умов кредитного договору, якими передбачено щомісячне списання страхових платежів, і здійснення у зв`язку із цим перерахунку заборгованості за кредитом, задоволенню не підлягають.

У передбаченому законом порядку договори страхування, укладені 29 листопада 2019 року між ОСОБА_1 і ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» , недійсними не визнавалися, страховик, на користь якого здійснювалися щомісячні страхові платежі з карткового рахунку позичальника до участі у справі не залучався, здійснення таких платежів передбачено і умовами договорів страхування, і розділом 1У Офернти.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про зобов`язання АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості з огляду на форс-мажорні обставини (тобто обставин переборної сили) які розпочались 24 лютого 2022 року щодо військової агресії Російської Федерації проти України, то колегія суддів також погоджується із висновками, які були зроблені судом першої інстанції.

Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієі? або більше форс-мажорних обставин, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборноі? сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарськоі? діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

До кожноі? окремоі? заяви додається окремии? комплект документів.

Тягар доказування настання форс-мажорних обставин (обставин непереборноі? сили) покладении? на заявника.

За результатами розгляду заяви і наданих документів та прийняття рішення уповноваженою особою щодо можливості засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборноі? сили) за наявністю підстав, видає Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборноі? сили).

Позивачем такого сертифікату не надано.

Сертифікат ТПП, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням всіх встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

ТПП не може замінювати суд при вирішенні питання правової кваліфікації обставин як форс-мажорних. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку (Постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16).

28.02.2022 на сайті ТПП України розміщено загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин.

Цей лист констатує наявність форс-мажорної обставини для загального переліку суб`єктів (всім кого це стосується).

Відповідно до змісту цього документу: З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28.02.2022 року загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (за змістом зразка вказаним нижче). Це надасть можливість за необхідністю роздруковувати відповідне підтвердження всім, кого це стосується. Даний лист, особа, яка порушує свої зобов`язання, у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією Російської Федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. При цьому, у разі необхідності, сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) дотримуючись порядку встановленого Регламентом https://ucci.org.ua/dokumienti-dlia-zavantazhiennia за кожним зобов`язанням окремо.

Цей лист не є законодавчо визначеною формою засвідчення форс-мажорних обставин. Таким документом є сертифікат ТПП України, при видачі якого в тому числі здійснюються аналіз щодо причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконувати зобов`язання та такими обставинами.(ЗУ «Про Торгово-Промислову Палату в Україні» та Регламент засвідчення ТПП України форс- мажорних обставин.)

Зважаючи на це, звернення до ТПП України для отримання відповідного сертифікату є необхідним задля засвідчення форс-мажорних обставин.

Для отримання сертифікату необхідно подати заяву та зібрати інші докази, які доводять, зокрема, причинно-наслідковий зв`язок між обставиною та неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань (за договором).

Сам факт введення воєнного стану не є підставою для відстрочки чи невиконання зобов`язання.

Обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість позивача виконати свій обов`язок. Позивачем не надано суду причино-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання зобов`язання та введенням воєнного стану.

Тому доводи апеляційної скарги про наявність підстав для застосування наслідків форс-мажорних обставин є неспроможними, а висновки суду першої інстанції в цій частині відповідають вимогам закону і фактичним обставинам справи.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про покладення обов`язку на АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 з огляду на нікчемність договору про списання плати за розрахункове обслуговування основної картки, списання плати за користування послугою m-banking скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєв Павло Сергійович, задовольнити частково

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2024 року у цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про покладення обов`язку на АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором від 02.12.19 року про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792) про списання плати за розрахункове обслуговування основної картки, списання плати за користування послугою m-banking скасувати скасувати.

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , в зазначеній частині позовних вимог задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором від 02 грудня 2019 року про обслуговування кредитної лінії ( № угоди 631306792) з огляду на нікчемність договору про списання плати за розрахункове обслуговування основної картки, списання плати за користування послугою m-banking.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту повного судового рішення.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: С.В.Кухар

Д.А.Трофимова