Справа № 473/4807/14-ц
УХВАЛА

іменем України

"06" вересня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Гоженко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ

в серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, поданою в його інтересах адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною, на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій вказував, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2014 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до її повноліття.

Виконавчий лист, виданий на підставі вищевказаного рішення суду, перебуває на виконанні у Першому відділі ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

З часу відкриття виконавчого провадження, заявник, не маючи постійного джерела доходів, періодично сплачував аліменти на утримання дитини, але не в повному обсязі. В подальшому, в зв`язку з його працевлаштуванням у червні 2022 року до ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)», мобілізації до лав ЗСУ в вересні 2023 року, аліменти стягуються з отриманих ним доходів.

16 травня 2024 року державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виніс постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 106211,41 грн. Копію постанови заявник не отримував. Про її існування останній дізнався лише 29 липня 2024 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

ОСОБА_1 вважає, що постанова про накладення штрафу є незаконною, розмір розрахованого державним виконавцем штрафу помилковим, оскільки фактичний розмір заборгованості за аліментами значно менший, чим зазначено в спірній постанові.

В зв`язку з чим, ОСОБА_1 просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Барбунової Т.Л. від 16 травня 2024 року про накладення штрафу.

Крім того, заявник просив поновити строк на звернення з даною скаргою до суду, вказуючи на те, що зі спірною постановою ознайомився лише 29 липня 2024 року.

Представниця заявника адвокат Вуїв О.В. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, скаргу ОСОБА_1 підтримала.

Державний виконавець Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Барбунова Т.Л. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, в задоволенні скарги просила відмовити, оскільки спірна постанова була винесена з дотриманням діючого законодавства, з урахуванням розміру заборгованості за аліментами, яка станом на 16 травня 2024 року становила 212422,82 грн. Крім того, вказувала на те, що відсутні підстави для поновлення строку на звернення з даною скаргою до суду, оскільки державний виконавець 16 травня 2024 року в приміщенні ДВС особисто повідомила заявника про наявність заборгованості за аліментами, винесення постанови про накладення штрафу.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження № 62331876, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до її повноліття.

Виконавчий лист, виданий на підставі вищевказаного рішення суду, перебуває на виконанні у Першому відділі ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (виконавче провадження № 62331876).

16 травня 2024 року старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Барбунова Т.Л. винесла постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 106211,41 грн. (212422,82 (заборгованість за аліментами) х 50 %).

Аналізуючи доводи скарги, суд виходить з наступного.

1)В частині заяви про поновлення строку на подачу скарги:

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ЦПК України).

З матеріалів справи, зокрема матеріалів виконавчого провадження № 62331876, вбачається, що копію постанови від 16 травня 2024 року було направлено заявнику за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до трекінгу відправлення Укрпошта, наявного в матеріалах справи, поштове відправлення повернулося відправникові з відміткою «про закінчення терміну зберігання», що відповідно до норм ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення листа із вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного вручення листа особі. Заявник вказував на те, що ознайомився з даною постановою лише 29 липня 2024 року. Доказів ознайомлення заявника з постановою від 16 травня 2024 року раніше матеріали справи (в тому числі виконавчого провадження) не містять.

За встановленого, оскільки відповідну скаргу заявник подав до суду 08 серпня 2024 року, тобто в передбачений законом десятиденний строк з моменту ознайомлення з постановою, а тому підстави для поновлення йому строку для подання скарги, який на час її подання до суду не сплив, відсутні.

Згідно ч. 1, п. 1. ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 6, 8, 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року№ 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71Закону № 1404-VIII.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що достатньою підставою для винесення державним виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу в розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів є встановлення факту наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупній розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, яка обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) зазначила, що «положення абзацу третього частини чотирнадцятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за три роки. Тобто зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення. Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови від 19 грудня 2018 року про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу».

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем 16 травня 2024 року складений розрахунок заборгованості за аліментами за період з жовтня 2022 року по квітень 2024 року, визначена сума заборгованості 212422,82 грн. Станом на жовтень 2022 року вказана заборгованість становила 136015,77 грн. В подальшому, державним виконавцем складений новий розрахунок заборгованості за аліментами, відповідно до якого заборгованість станом на 01 травня 2024 року становить 125957,36 грн (заборгованість за 2023 рік, за січень-липень 2024 року відсутня).

При цьому, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що з грошового забезпечення заявника здійснені утримання за виконавчим листом за період з листопада 2022 року по серпень 2023 року (довідка ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)», з вересня 2023 року по квітень 2024 року - (довідка військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України), проте утримані кошти не були враховані під час складання розрахунку від 16 травня 2024 року, ти самим здійснено невірне нарахування штрафу, оскільки визначений розмір заборгованості за аліментами не відповідав дійсності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст.258-260,268,449-451,453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Барбунової Таміли Леонідівни від 16 травня 2024 року про накладення штрафу в сумі 106211,41 грн у виконавчому провадженні № 62331876 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.В.Лузан