РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Порощука П.П.,

при секретарі Маліщук Н.А.,

з участю представника позивача адвоката Полігаса В.М., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Мерженко Т.П., відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Полігас Володимир Миколайович до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, в інтересах якої діє адвокат Полігас В.М. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 17.06.1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання в шлюбі сторонами було придбано, набуто майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності, а саме: цілий житловий будинок з господарськими будівлями (в цілому складається з житлового будинку з прибудовами, цегляного, позначеного на плані літерою «А», хліва під літерою «Б», хліва під літерою «В», гаража під літерою «Г», льоху під літерою «п/Г», вбиральні під літерою «Д», паркан №1, ворота №2, загальною площею будинку 80,2 кв.м., житловою 54,4 кв.м), що розташований у АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу від 13.02.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №172 посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Шевченко С.О., який був оформлений на відповідача. Також було придбана земельна далянка площею 0,0723 га, кадастровий номер :00:002:0497, що розташована у АДРЕСА_1 , яка була оформлений на відповідача. За рішенням Жмринського міськрайонного суду суду від 14.03.2024 року шлюб між сторонами розірвано. У зв`язку із припиненням сімейних відносин та розірванням шлюбу виникла необхідність у поділі майна подружжя, а оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку розподілити спільно набуте майно, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Просив визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя цілий житловий будинок з господарськими будівлями (в цілому складається з житлового будинку з прибудовами, цегляного, позначеного на плані літерою «А», хліва під літерою «Б», хліва під літерою «В», гаража під літерою «Г», льоху під літерою «п/Г», вбиральні під літерою «Д», паркан №1, ворота №2, загальною площею будинку 80,2 кв.м., житловою 54,4 кв.м), що розташований у АДРЕСА_1 та земельна далянка площею 0,0723 га, кадастровий номер :00:002:0497, що розташована у АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину зазначеного цілого житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований у АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної далянки площею 0,0723 га, кадастровий номер :00:002:0497, що розташована у АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору1073,60 грн. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 10000 грн.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 16.10.2023 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ТОВ «Подільський центр судових експертиз» та зупинено провадження на час проведення експертизи.

02.01.2024 року до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від ТОВ «Подільський центр судових експертиз» надійшов висновок експерта та повернуто матеріали справи.

04.01.2024 року ухвалою суду поновлено провадження в справі та призначено підготовче судове засідання на 01.02.2024 року.

01.02.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Полігаса В.М. про збільшення позовних вимог.

23.02.2024 року до суду від представника відповідача адвоката Мерженко Т.П. надійшов відзив на позовну заяву, а також клопотання про витребування доказів.

26.03.2024 року задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Мерженко Т.П. про витребування доказів відмовлено, прийнято до провадження заяву про збільшення позовних вимог представника позивача адвоката Полігаса В.М., закрито підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Полігас В.М. та позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали збільшені позовні вимоги позовні вимоги та враховуючи варіанти поділу житлового будинку з господарським будівлями за висновком експертизи, просили поділити його по 1 варіанту.

Представник відповідача адвокат Мерженко Т.П. збільшені позовні вимоги не визнала. Зазначила, що відповідач згоден на поділ майна по 1 варіанту за ним, а в іншому випадку по 1/2 кожному з них. Заперечила щодо заявленого стороною позивача розміру витрат на правову допомог в сумі 27000 грн., мотивуючи їх неспівмірністю з обягом наданих послуг та виконаних адвокатом робіт.

Відповідач ОСОБА_2 підтримав позицію свого представника адвоката Мерженко Т.П.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що з 17.06.1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Під час спільного проживання в шлюбі сторонами було придбано, набуто майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності, а саме: цілий житловий будинок з господарськими будівлями (в цілому складається з житлового будинку з прибудовами, цегляного, позначеного на плані літерою «А», хліва під літерою «Б», хліва під літерою «В», гаража під літерою «Г», льоху під літерою «п/Г», вбиральні під літерою «Д», паркан №1, ворота №2, загальною площею будинку 80,2 кв.м., житловою 54,4 кв.м), що розташований у АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу від 13.02.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №172 посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Шевченко С.О., який був оформлений на відповідача (а.с.12-15). Також було придбана земельна далянка площею 0,0723 га, кадастровий номер :00:002:0497, що розташована у АДРЕСА_1 , яка була оформлений на відповідача (а.с.20-22). Після розірвання шлюбу позивач зсмінила прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (а.с.8).4.03.2024 року шлюб між сторонами розірвано. За висновком експерта за результатом проведеної судової оціночно-будівельної, будіельно-технічної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи визначено ринкова вартість житлового будинку з прибудовою, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 та визначено 2 можливі варіанти його розподілу (а.с.96-165). Сторони разом не проживають, ними не досягнуто згоди про поділ зазначеного майна у позасудовому порядку за домовленістю подружжя.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя; нормативно-правовий акт № 11 від 21.12.2007 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

У відповідності до пункту 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2).

Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

В пункті 8 Постанови № 7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13, аналізуючи зміст норм статей 183, 358, 364 Цивільного кодексу України зробила висновок, що виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Таким чином, спірний будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка набуті сторонами за час шлюбу, тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін.

За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи зроблений висновок експерта №726 від 26.12.2023 року визначено ринкову вартість житлового будинку з прибудовою, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 , запропоновано 2 варіанта його розподілу (а.с.96-165) та встановлено, що поділити на 1/2 та 1/2 частку житловий будинок, господарські споруди без відступу від даних часток не вбачається можливим (а.с.113 зв.).

Позивач має право на виділ у натурі його частки із спільного майна та обираючи варіант поділу будинку в натурі за варіантом №1, відповідно до висновоку експерта за результатами проведення судової судової будівельно-технічної експертизи від №726 від 26.12.2023 року, суд виходить з того, що такий варіант поділу буде наближений до фактичного порядку користування будинком сторонами.

Сторони в добровільному порядку не дійшли згоди щодо запропонованих варіантів та вказаний варіант №1 розподілу житлового будинку передбачає відступ від ідеальних часток, проте враховує можливість виділити кожному співвласнику відокремлену частину будинку із самостійним виходом, а також технічну можливість переобладнати приміщення в ізольовані квартири та враховує фактичне користування співвласників.

Також, у зв`язку із тим, що в результаті виділу за варіантом № НОМЕР_1 (таблиця10) позивачу (першій стороні) передається частина житлового будинку та господарських споруд з відступом на 107667,50 грн. більше від ідеальної частки, тому позивач зобов`язана компенсувати відповіду відступ від ідеальної частки у вказаному розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Однак, за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5,6 ст.137 ЦПК України).

У розумінні положень ч.5 та 6 ст.137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Із урахуванням викладеного, виходячи з обсягу наданої правової допомоги, предмету спору, критеріїв реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з відповідача на користь позивача 13500 грн. понесених нею судових витрат на правничу допомогу

На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у виді сплати судового збору в сумі 4829,88 грн., 18100 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи та 13500 грн. за надання професійної правничої допомоги.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 15, 16, 76, 81, 137, 141, 223, 247, 263-265, 268 ЦПК України, ст.5, 16, 316, 368, 372 ЦК України, ст.60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - цілий житловий будинок з господарськими будівлями (в цілому складається з житлового будинку з прибудовами, цегляного, позначеного на плані літерою «А», хліва під літерою «Б», хліва під літерою «В», гаража під літерою «Г», льоху під літерою «п/Г», вбиральні під літерою «Д», паркан №1, ворота №2, загальною площею будинку 80,2 кв.м., житловою 54,4 кв.м), що розташований у АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0723 га, кадастровий номер :00:002:0497, що розташована у АДРЕСА_1 ;

Здійснити поділ житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 0,0723 га, кадастровий номер :00:002:0497, які знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №1 висновку експерта №726 від 26.12.2023 року з грошовою компенсацією за відступ від рівності часток.

Виділити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , частину житлового будинку літ «А» пл. 31,6 кв.м., а саме: коридор 1-3 площею 9,1 кв.м.; кімната 1-4 площею 11,1 кв.м.; кімната 1-7 площею 11,4 кв.м.; вартістю 239957,00 грн.; веранда літ «а» вартістю 129009,00 грн.; погріб літ. «п/а» вартістю 14237,00 грн.; ганок вартістю 6285 грн.; гараж літ. «Г» вартістю 76311,00грн.; погріб літ. «п/Г» вартістю 46881,00 грн.; частина огорожі №6 довжиною 33,36 м. вартістю 20239 грн.; ворота №2 вартістю 9986,00 грн.; хвіртка №3 вартістю 4454,00 грн.

Визначити грошову компенсацію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в сумі 107667,5 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ід.н. НОМЕР_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід.н. НОМЕР_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 4829,88 грн., 18100 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи та 13500 грн. за надання професійної правничої допомоги.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 06.06.2024 року о 15.00 год.

Суддя Порощук П.П.