Провадження №: 6/755/385/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Мартюк К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

Заявник - ТОВ «Діджи Фінанс», звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить замінити стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником - ТОВ «Діджи Фінанс», у виконавчому провадженні з виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2013 року по справі № 755/10327/13-ц.

На обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що 15 серпня 2006 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № ML-008/622/2006 про надання кредиту.

16 липня 2013 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошових коштів у розмірі 933 993,80 грн та судового збору у розмірі 1 720,05 грн.

27 грудня 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договори факторингу щодо відступлення прав вимоги щодо договору про надання кредиту від 15 серпня 2006 року № ML-008/622/2006.

Вважає, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав кредитора за договором про надання кредиту від 15 серпня 2006 року № ML-008/622/2006 та набуло прав стягувача у розумінні положень Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, заявник просив заяву задовольнити.

Сторони у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно із вимогами частини третьої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов таких висновків.

Розділ VI ЦПК України присвячений процесуальним питанням, пов`язаним з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Стаття 442 ЦПК України регулює питання заміни сторони виконавчого провадження.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статі 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із зазначеними вимогами заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є окремою підставою процесуального правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з підпунктів першого, другого частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, а тому припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Положеннями частин першої, другої статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Частиною п`ятою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що 15 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого за вказаними правовідносинами був АТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № МL-008/622/2006, згідно умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти в сумі 49 300 доларів США, терміном до 15 серпня 2031 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі

15,00 % річних, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути банку зазначені кошти в порядку та на умовах, визначених договором.

В якості забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань за кредитним договором № ML-008/622/2006, 15 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого був АТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-ML-008/622/2006, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником її боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань.

У квітні 2013 року до Дніпровського районного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», позивач) з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором від

15 серпня 2006 року № МL- 008/622/2006 у розмірі 70 952,91 доларів США, що станом на 25 березня 2013 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 567 126,61 грн, яка складається з: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 45 898,56 доларів США, що еквівалентно 366 867,19 грн; суми несплачених відсотків за користування кредитом за період з 18 червня 2008 року по 25 березня

2013 року у розмірі 25 054,35 доларів США, що еквівалентно 200 259,42 грн та пеню за прострочення виконання зобов`язань за період з 25 березня 2012 року по 25 березня 2013 року у розмірі

1 884 265,02 грн.

16 липня 2013 року заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва, з урахуванням ухвали Дніпровського районного суду міста Києва про виправлення описки від 16 травня 2014 року, позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 933 993 гривень 80 копійок та судовий збір в розмірі по 1 720 гривень

05 копійок з кожного.

07 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2013 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 06 червня 2017 року заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2013 року, ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року позов ТОВ «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 9 листопада 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Дніпровського районного суду міста Києва.

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в якому просив визнати припиненою поруку за договором поруки від 15 серпня 2006 року № SR-МL-008/622/2006, який укладений між ним та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2018 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 26 грудня 2018 року, у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг України», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим, -задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки від 15 серпня 2006 року № SR-ML-008/622/2006, укладений між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг України», та ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2024 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 05 березня 2020 року, апеляційну скаргу позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня

2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитом у розмірі 45 898 доларів США 56 центів, заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 18 червня 2008 року по 21 листопада 2009 року у розмірі

11 779 доларів США 06 центів та судові витрати у розмірі 4 411 грн 88 коп. В іншій частині у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

05 червня 2020 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про видачу виконавчого листа по справі № 755/10327/13-ц.

Постановою Верховного Суд від 12 листопада 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року в частині вирішення заявлених вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

26 листопада 2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. на підставі пункту 5 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа Київського апеляційного суду міста Києва, виданого 12 червня 2020 року по справі

№ 755/10327/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитом у розмірі 45 898 доларів США 56 центів, заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 18 червня 2008 року по 21 листопада 2009 року у розмірі

11 779 доларів США 06 центів та судові витрати у розмірі 4 411 грн. 88 коп. Оригінал виконавчого листа повернуто до Київського апеляційного суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року скасовано рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитом у розмірі 45 898 доларів США 56 центів, заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 18 червня 2008 року по 21 грудня 2009 року у розмірі 11 779 доларів США 06 центів та судові витрати у розмірі 4 411 грн. 88 коп.

Вирішуючи питання про можливість задоволення вимог заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні суд зазначає таке.

Імперативними приписами частини п`ятої статті 442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у разі виникнення потреби у заміні боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, яким у системному розумінні з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчий документ, виданий судом у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, ухвалених у цивільних справах, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів.

ТОВ «Діджи Фінанс» заявлено вимогу про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2013 року по справі

№ 755/10327/13-ц.

Як уже було встановлено раніше, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від

06 червня 2017 року заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2013 року, ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, у зв`язку зі зверненням відповідача ОСОБА_2 із заявою про перегляд заочного рішення.

Частиною другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Аналіз вищевказаної норми частини другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» дає можливості дійти висновку, що статус стягувача сторона у справі набуває після видачі такій стороні виконавчого документа, який в подальшому подається для його примусового виконання.

При цьому, пунктом 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 17 лютого 2017 року) встановлено, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 17 лютого 2017 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому, суд враховує, що до поданої заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2013 року по справі

№ 755/10327/13-ц ТОВ «Діджи Фінанс» не долучено жодної інформації про виконавче провадження з виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2013 року по справі

№ 755/10327/13-ц або інших виконавчих листів, що видавалися ТОВ «ОТП Факторинг Україна» по справі № 755/10327/13-ц. Отже, суду не надано жодних документів, які б містили у собі відомості щодо стадії виконавчого провадження з примусового виконання вказаного рішення суду, у разі його відкриття.

Згідно із частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вище викладеного суд позбавлений можливості вирішити питання про заміну сторони стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником - ТОВ «Діджи Фінанс» у виконавчому провадженні з виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2013 року по справі № 755/10327/13-ц.

На підставі викладеного, керуючись статтями 55, 260, 353, 354, 442 ЦПК України, статтями

15, 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 12 червня 2024 року.

Суддя О.О. Хромова