Справа № 138/157/22
Провадження № 22-ц/801/1557/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Стадника І. М., Сопруна В. В.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герасимчук Олег Олександрович, на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Цибульського О. Є. в залі суду в м. Могилів-Подільський Вінницької області,

у цивільній справі № 138/157/22 за позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, Виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, про визнання протиправними дій та скасування рішення,

встановив:

Короткий зміст вимог

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, Виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, про визнання протиправними дій та скасування рішення.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно з Договором оренди землі від 01 жовтня 2004, укладеним між Могилів-Подільською районною державною адміністрацією, як Орендодавцем, та ОСОБА_1 , як Орендарем, в оренду передались земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 51,21 га в тому числі рілля - 41,41 га, пасовище 9,80 га, які розташовані на території колишньої Грушанської сільської ради. Договір було укладено строком на 49 років.

Вказаний договір оренди землі було зареєстровано у Могилів Подільському відділі сектору реєстрації при Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» про що в книзі реєстрації договорів оренди землі здійснено запис №02 від 24.02.2005 року.

Пунктами 9, 10, 11, 13, 36 Договору оренди землі встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: пасовище 20 грн. за 1 га, ріллі 50 грн. за 1 га.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації. Орендна плата вноситься один раз на рік не пізніше 20 січня наступного року.

Розмір орендної плати переглядається один раз на три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

30 червня 2021 року рішенням 9 сесії 8 скликання Могилів Подільської міської ради Вінницької області «Про встановлення податку на майно на території Могилів Подільської територіальної громади Могилів Подільського району Вінницької області» затверджено додаток № 9 «ставки орендної плати» та встановлено ставки орендної плати на рік у відсотках від нормативної грошової оцінки землі в залежності від виду цільового використання земельної ділянки. У додатку №9 до цього рішення, окрім іншого, зазначено, що з 01 січня 2022 року для фізичних та юридичних осіб (без винятку) встановлюється розмір орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства в розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею 9,8 га кадастровий номер :01:000:0889, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 213 790 грн 37 коп.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею 41,41 га кадастровий номер :01:000:0890, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 236 080 грн 20 коп.

09 листопада 2021 року позивачу направлено лист-вимогу № 02-11/952 з пропозицією з`явитися до Могилів Подільської міської ради для укладення додаткової угоди по договору оренди землі укладеного 01.10.2004 року в частині зміни розміру орендної плати на 12% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок для ведення фермерського господарства, площею 41,41 га та 9,8 га.

03 листопада 2021 року позивач у відповідь на лист відповідача від 09 листопада 2021 року за №02-11/952 повідомив останнього, що не вбачає законних та обґрунтованих підстав для внесення змін до Договору оренди землі від 01.10.2004 та відмовився від укладення додаткової угоди до відповідного договору.

28 липня 2023 року відповідач повторно надіслав позивачу лист-вимогу № 02-11/494 з пропозицією з`явитися до Могилів Подільської міської ради для укладення додаткової угоди по договору оренди землі укладеного 01.10.2004 в частині зміни розміру орендної плати на 12% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок для ведення фермерського господарства, площею 41,41 га та 9,8 га.

Надсилаючи листи вимоги до позивача, відповідач керувався Додатком № 9 рішення 9 сесії 8 скликання Могилів Подільської міської ради Вінницької області від 30 червня 2021 року «Про встановлення податку на майно на території Могилів Подільської територіальної громади Могилів Подільського району Вінницької області».

За наведених обставин позивач просить визнати незаконним та скасувати Додаток № 9 рішення 9 сесії 8 скликання Могилів Подільської міської ради Вінницької області від 30 червня 2021 року «Про встановлення податку на майно на території Могилів Подільської територіальної громади Могилів Подільського району Вінницької області» в частині, що стосується визначення ставок орендної плати для земельних ділянок з цільовим призначення для ведення фермерського господарства в розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки; визнати незаконними дії виконавчого комітету Могилів Подільської міської ради Вінницької області викладені у формі листа від 09.11.2021 № 02-11/952 щодо зобов`язання ОСОБА_1 укласти додаткові угоди до договорів оренди землі від 24.02.2005 стосовно збільшення розміру орендної плати в розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 червня 2024 року закрито провадження у цій справі.

Роз`яснено позивачу його право звернення за вирішенням даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спір між сторонами виник із публічно-правових відносин, у яких відповідачі є суб`єктами владних повноважень. Зазначений спір згідно зі ст. 19 КАС України належить до юрисдикції адміністративних судів та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства і відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України підсудний окружним адміністративним судам.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Герасимчук О. О., подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 червня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 17 червня 2024 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Стадник І. М.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 червня 2024 року, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито провадження у справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду на 16 липня 2024 року о 11:40 год.

15 липня 2024 року відбувся повторний автоматизований розподіл судової справи, підставою якого стало перебування у відпустці судді Матківської М. В., в зв`язку з чим замінено суддю Матківську М. В. на суддю Сопруна В. В., інший склад колегії суддів залишився без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі не врахував, що вказаний спір стосується договірних правовідносин, на які поширюється дія загальних норм ЦК України, що підтверджується як Земельним кодексом України (далі - ЗК України), так і Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-XIV).

Зауважує, що у пункті 13 Договору оренди землі від 01 жовтня 2004 року сторони визначили, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 36 Договору оренди землі зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

З огляду на те, що за змістом пункту 288.5 статті 288 ПК України та статті 21 Закону № 161-XIV орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то з урахуванням умов договору оренди, укладеного сторонами спору, підставою для перегляду розміру (ставки) орендної плати має бути саме законодавча зміна граничного (мінімального чи максимального) розміру такої плати або зміна розміру земельного податку, а не рішення органів місцевого самоврядування.

У даному випадку рішення Могилів Подільської міської ради Вінницької області від 30 червня 2021 року про встановлення ставки орендної плати для позивача в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не є законодавчою зміною орендної плати.

Договором оренди землі від 01 жовтня 2004 року не передбачено такої підстави для внесення змін до договору щодо розміру (ставки) орендної плати, як прийняття відповідного рішення орендодавцем, який є органом місцевого самоврядування.

На переконання скаржника, рішення органу місцевого самоврядування, у даному випадку міської ради, не може вважатися законодавчою підставою для внесення змін до договору оренди землі в частині зміни розміру (ставки) орендної плати, оскільки орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями встановлювати граничні (мінімальний та максимальний) розмір орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, бо такі ставки встановлюються, з урахуванням правової природи орендної плати як загальнодержавного податку, у ПК України.

Вважає, що таке рішення міської ради може бути підставою для внесення змін до договору оренди землі, якщо сторони договору оренди безпосередньо в самому договорі передбачили таку підставу для зміни розміру орендної плати, що узгоджується з принципом свободи договору.

Зазначає, що спірні правовідносини у цій справі, обумовлені незгодою позивача з установленням йому орендної плати у розмірі 12 % від чинної нормативної грошової оцінки, а також порушенням, на думку позивача, його права на встановлення йому орендної плати у меншому розмірі.

Таким чином, враховуючи те, що в даній ситуації спірні правовідносини з органом місцевого самоврядування виникають з реалізацією їх повноважень, як власника землі та стосуються збільшення розміру орендної плати для позивача, вважає, що наявний спір про право, і за відповідного складу сторін по справі він має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

Представник Могилів-Подільської міської ради Вінницької області Яхно О. В. подав заяву, в якій зазначає, що спір виник із публічно-правових відносин, а саме з оскарження рішення міської ради, у яких відповідачі є суб`єктами владних повноважень. Зауважує, що зазначений спір згідно зі ст. 19 КАС України належить до юрисдикції адміністративних судів та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства і відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України підсудний окружним адміністративним судам. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Позиція учасників справи в судовому засіданні

У судовому засіданні представник позивача адвокат Герасимчук О. О. вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав викладених у ній.

Представник Могилів-Подільської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

Відповідно до положень статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі №755/20287/21.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Отже, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду апеляційної скарги, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду цієї справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути скаргу за відсутності представника Могилів-Подільської міської ради Вінницької області.

Позиція суду апеляційної інстанції

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши правильність застосування норм матеріального права і додержання норм процесуального права в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділені значними повноваженнями у різних галузях, зокрема, у сфері бюджету та фінансів, соціально-економічного і культурного розвитку, у сфері управління комунальною власністю, в галузі житлово-комунального господарства, у сфері регулювання земельних відносин, соціального захисту населення тощо.

Реалізуючи зазначені повноваження, органи місцевого самоврядування наділені правом приймати управлінські рішення. Нерідко внаслідок прийняття рішень, дій чи бездіяльності органів місцевого самоврядування порушуються права та охоронювані законом інтереси громадян, підприємств, установ і організацій.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства.

Отже, органи місцевого самоврядування є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції (нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу).

Відповідний висновок міститься у Рішенні Конституційного Суду України № 10-рп/2010 від 1 квітня 2010 року у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, п. 1ч. 1 ст. 17 КАС України, у якому визначено, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо оскаржень його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів.

Право на оскарження рішень органів місцевого самоврядування мають особи, щодо яких застосовано відповідне рішення, а також особи, які є суб`єктами правовідносин, де застосовуються прийняті органами місцевого самоврядування акти.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині першій статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) указано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Юрисдикційні колізії між цивільним та адміністративним судочинством виникають, насамперед, через те, що публічно-правові утворення (держава, органи місцевого самоврядування) можуть бути як суб`єктами приватних правовідносин, так і суб`єктами публічних правовідносин. Причому статус державних чи місцевих органів влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права публічно-правового значення ( цивільні чи публічні) вони мають намір реалізувати.

Але слід зазначити, що оскарження актів та рішень органу місцевого самоврядування як суб`єкта владних повноважень здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Головною ознакою публічно-правових спорів є участь у них хоча б однієї із сторін суб`єкта владних повноважень.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій та повноважень, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися суб`єктом саме у тих правовідносинах, де виник спір.

У разі звернення до суду з метою оскарження неправомірного рішення, дії або бездіяльності органу владних повноважень необхідно правильно визначити характер спору та судовий орган, якому такий спір підвідомчий.

Правовою формою діяльності органів місцевого самоврядування є видання правових актів, яким притаманні певні властивості й вимоги. Надання актам органів місцевого самоврядування властивостей правових актів є однією з головних гарантій місцевого самоврядування.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію (Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009).

Згідно ст. 10 ПК України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю, крім земельного податку за лісові землі).

За змістом ст. 12 ПК України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає: перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад.

Сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Відповідно до ст. 265 ПК України податок на майно складається з: плати за землю.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що ними визначені засади встановлення податків і зборів, види податків та визначені органи, уповноважені розглядати ці питання.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто, якщо особа є платником податків, а орган (відповідач) приймає відповідні рішення по їх встановленню, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Таким чином, спір у цій справі не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria" (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року), висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Виходячи з положень зазначених норм права, рішення суду першої інстанції є законним й обґрунтованим та не підлягає скасуванню з огляду на правильне застосування судом норм матеріального й процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до статті 376 ЦПК України могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герасимчук Олег Олександрович, залишити без задоволення.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 липня 2024 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. М. Стадник

В. В. Сопрун