ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1337/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючої судді Шаповалової К.В.,

за участю: секретаря судових засідань Давидюк В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ДТП,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_4 .

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 29 січня 2023 року у м. Києві по вул. Дніпровська набережна сталося ДТП за участю автомобілів "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля "Toyota" д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу. Винним у вчиненні ДТП було визнано ОСОБА_4 ПрАТ "Європейський страховий альянс", де було застраховано цивільно-правову відповідальність винуватця ДТП, виплатила потерпілому 31 538, 05 грн. Враховуючи, що сума збитку склала 72 090, 14 грн., позивач просить суд стягнути з винуватця ДТП різницю між сумою відшкодування та страховою виплатою, яка складає 40 552,09 грн. Окрім того, позивач просить суд стягнути із відповідача витрати понесені на правову допомогу у розмірі 13 000 грн та сплачений судовий збір

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 серпня 2023 року цивільну справу № 753/13788/23 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 11 серпня 2023 року

17 серпня 2023 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 17 жовтня 2023 року на 14:30 год.

Судове засідання призначене на 17 жовтня 2024 року було відкладено на 29 листопада 2024 року на 10:00 год. за клопотанням представника позивача.

21 листопада 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Представник відповідача зазначає, що посилання позивача та його представника на звіт № 2521 складений 02 жовтня 2023 року з визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Toyota" д.н.з. НОМЕР_2 , який складений оцінювачем ФОП ОСОБА_6 безпідставним, оскільки, ОСОБА_6 є особою, яка не наділена правом надавати висновки про вартість матеріального збитку, так як для проведення досліджень фахівець повинен володіти спеціальними знаннями в автомобілебудуванні і технології ремонту транспортних засобів, іншими, перш за все технічними, дисциплінами, а також знати оціночні процедури. Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_6 не є атестованим судовим експертом, наданий позивачем складений ним звіт, як доказ вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту що є предметом позову, не може бути належним та допустимим доказом розміру завданої позивачу шкоди від дорожньо-транспортної пригоди. Також представник відповідача зазначає, що наданий позивачем звіт № 2521, проведений ФОП ОСОБА_6 ним не підписаний, до звіту не додано відповідного свідоцтва та сертифікатів даного оцінювача. З відкритих джерел «Реєстру оцінювачів», вбачається, що напрямком діяльності даного оцінювача в реєстрі зазначена спеціалізація 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», що не дає йому права проводити оцінку визначення розміру матеріального збитку та визначати вартість відновленого ремонту. Крім того представник відповідача зазначає те, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком авто-товарознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, вбачається, що потерпілим не здійснювалось фактичного ремонту пошкодженого транспортного засобу "Toyota" д.н.з. НОМЕР_2 . Докази про проведення такого ремонту стороною позивача до суду не надано. В зв`язку із відсутністю документів, підтверджуючих проведення фактичного ремонту пошкодженого транспортного засобу, зокрема, акту виконаних робіт та квитанції про сплату наданих послуг ремонту, виданих спеціалізованою станцією технічного обслуговування, а також не належний та недопустимий доказ звіт №2521 від 10 лютого 2023 року, проведений ФОП ОСОБА_6 .В представник відповідача вважає, що позовна вимога, щодо стягнення з відповідача різниці між вартістю відновленого ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою страхового відшкодування являється не доведеною та не піддягає до задоволення в повному обсязі. Крім того відповідача не було належним чином повідомлено, про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу оцінювачем, в зв`язку із цим, у відповідача є обґрунтовані сумніви щодо переліку дійсних пошкоджень транспортного засобу "Toyota" д.н.з. НОМЕР_2 , які зазначені у звіті оцінювача ОСОБА_6 . Зокрема, відповідач стверджує що під час ДТП дійсно був пошкоджений задній бампер автомобіля, проте ліхтар задній не був пошкоджений. Представник відповідача наголошує, що позивачем на адресу відповідача направлялася вимога про сплату ним на користь позивача вищезазначеної різниці в сумі 40 552,09 грн, однак не надає жодних доказів щодо підтвердження такого надсилання. Окрім того, представник відповідача заперечує щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Судове засідання призначене на 29 листопада 2023 року було відкладено на 18 січня 2024 року на 15:30 год, за клопотанням представника відповідача.

07 грудня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зауважив наступне. Представник зазначає, що твердження відповідача, про те, що звіт № 2521 від 10 лютого 2023 року, на підставі якого ПрАТ «Європейський страховий альянс» здійснило виплату страхового відшкодування не є належним і допустимим доказом, оскільки складений оцінювачем ФОП ОСОБА_6 , тобто особою, яка не наділена правом надавати висновки про вартість матеріального збитку хибні і суперечать нормам законодавства. На підтвердження своїх доводів представник позивача зазначає, що страхові компанії проводять оцінку збитків при ДТП керуючись Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Саме від правильності розрахунків буде залежати сума страхової виплати. На сьогодні визначення величини матеріального збитку, завданого власнику ТЗ при пошкодженні останнього в результаті ДТП, який є підставою для подальшого розрахунку страхового відшкодування, в страхових компаніях відбувається трьома способами: за допомогою визначення вартості відновлювального ремонту за рахунками СТО з урахуванням нормативних вимог щодо величини фізичного зносу ТЗ; через розрахунок вартості матеріального збитку силами співробітників страхової компанії та визначення вартості матеріального збитку шляхом проведення незалежної оцінки або автотоварознавчого дослідження. Звіт складений належним суб`єктом - оцінювачем ФОП ОСОБА_6 , який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача та зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів. Таким чином, звіт № 2521 від 10 лютого 2023 року складений належним суб`єктом оціночної діяльності та є належним, допустимим та достовірним доказом в розумінні ЦПК України на підтвердження заявлених вимог позивача. Представник позивача зазначає, що відсутність на огляді саме винуватця ДТП жодним чином не спростовує висновків звіту. Протокол огляду був підписаний страховиком та потерпілим, з яким потерпілий погодився. Між тим, відповідачем не зазначено жодного доводу в підтвердження порушення методики проведення оцінки, як і не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження зазначеного. Відповідач не проводив рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Свого висновку щодо визначення вартості матеріального збитку не надав, тобто не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували звіт № 2521 від 10 лютого 2023 року, на підставі якого ПрАТ «Європейський страховий альянс» здійснило виплату страхового відшкодування та відповідно не довело безпідставність позовних вимог.

27 грудня 2024 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача зазначив, що не погоджується із твердженнями представника позивача, про те, що закон не вимагає від потерпілого при зверненні до суду з вимогою про відшкодування збитків проводити перед цим ремонт транспортного засобу та надавати підтверджуючи документи його проведення. Зазначає, що на думку представника позивача необхідно лише встановити дійсний фактичний збиток (вартість відновленого ремонту), який встановлюється за допомогою проведення оцінки. Проте представник відповідача з такими висновками представника позивача не погоджується, виходячи з наступного. Визначення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (в т.ч. автомобілів) та відповідного розміру матеріального збитку, заподіяного їх власнику (в т.ч. для встановлення страхового відшкодування) регламентується Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції і Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 у редакції наказу від 24 липня 2009 року №1335/5/1159, а також положеннями «Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу», зареєстрованої у Реєстрі методик проведення судових експертиз 12.09.2014 року за номером 12.2.03. Виходячи з вимог зазначених Методик основним фактом, що визначає вартість (розмір) матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок пошкодження його колісного транспортного засобу, є вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу від пошкодження. При цьому, для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (КТЗ) і відповідного розміру матеріального збитку, завданого їх власнику, необхідне проведення спеціальних досліджень з визначення характеру, об`єму й номенклатури пошкоджень та відповідних ремонтно-відновлювальних технологічних операцій, з розрахунку-калькулювання вартості відновлювального ремонту, що за змістом і процесом їх виконання не є «оціночними процедурами» та не відповідає поняттю «оцінка майна», передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому не входить у компетенцію оцінювачів, зокрема за спеціалізацією 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів». Таким чином, розрахунок вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів та відповідного розміру матеріального збитку, заподіяного їх власникам, у тому числі для встановлення страхового відшкодування, відноситься до компетенції виключно судових експертів автотоварознавців, які атестовані за спеціальністю 12.2 - «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Оцінювачі можуть залучатися до визначення матеріального збитку від пошкодження колісних транспортних засобів лише для визначення ринкової вартості цього майна на момент його пошкодження і (або) його ринкової чи утилізаційної вартості після пошкодження. Представник відповідача зазначає, що враховуючи те, що ФОП ОСОБА_6 не є атестованим судовим експертом, напрямком діяльності даного оцінювача в реєстрі зазначена спеціалізація 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», що, на думку представника відповідача, не дає йому права проводити оцінку визначення розміру матеріального збитку та визначати вартість відновленого ремонту, тому наданий позивачем складений ним звіт, як доказ вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту що є предметом позову є недопустимим доказом, оскільки він отриманий з порушенням порядку встановленого законом. Також не спростовані позивачем доводи відповідача, про необхідність проведення фактичного ремонту пошкодженого автомобіля, перед пред`явленням позову до суду, та надання відповідних документів на підтвердження такого ремонту.

Судове засідання призначене на 18 січня 2024 року не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді. Згодом судове засідання було призначено на 26 лютого 2024 року на 10:00 год.

Судове засідання призначене на 26 лютого 2024 року було відкладено на 25 березня 2024 року на 14:30 год, за клопотанням представника позивача.

У судовому засіданні 25 березня 2024 року було оголошено перерву до 30 квітня 2024 року до 14:30 год.

10 квітня 2024 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копії звіту № 2521 року, яка підписана суб`єктом оцінювання, а також копії схеми ДТП та виписки з банку.

24 квітня 2024 року до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких він зазначив, що не заперечує щодо долучення доказів, які подавалися представником позивача, однак зауважив, що згідно копії схеми місця ДТП вбачається, що працівником поліції, який складав схему, не зазначено яких саме пошкоджень зазнали автомобілі, вказано лише, що пошкоджень зазнала задня частина авто. Представник відповідача наголошує, що відповідач стверджував про те, що пошкоджений був лише бампер авто, інших пошкоджень він не бачив. Окрім того, представник відповідача вкотре зауважив, що звіт з вартості матеріального збитку транспортного засобу не є належним та допустимим доказом, оскільки він не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

29 квітня 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача, у яких вона зазначила, що оскільки представником відповідача не було здійснено рецензування звіту з вартості матеріального збитку транспортного засобу, а також не надано свій звіт, то його твердження щодо того, що долучений до позову звіт є неналежним та недопустимим доказом є безпідставними.

У судове засідання призначене на 30 квітня 2024 року з`явилася представник позивача - адвокат Голосна А.В., яка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, та представник відповідача - адвокат Мещанінов А.М., який заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, та вивчивши позиції сторін, викладені у заявах по суті справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

29 січня 2023 року у м. Києві по вул. Дніпровська набережна сталося ДТП за участю автомобілів "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля "Toyota" д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу - ОСОБА_5 .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва № 753/2096/23 від 14 лютого 2023 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 15-16). Постанова набрала законної сили.

У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоду було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Таким чином, вина ОСОБА_4 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

В силу статті 5 зазначеного вище Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 на праві власності зареєстрований за позивачем ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно із звітом №2521 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 від 10 лютого 2023 року, вартість відновлюваного ремонту зазначеного автомобіля склала 72 090,14 грн, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження автомобіля склала 37 845,66 (а.с. 19-24).

Суд відхиляє доводи представника відповідача стосовно того, що звіт виконано неналежним суб`єктом оціночної діяльності, оскільки із долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що ФОП ОСОБА_6 має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, у 2022 році отримав посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача в межах напряму "Оцінка колісних транспортних засобів".

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна 24 листопада 2003 року при оцінці КТЗ, зокрема вирішуються такі питання: визначення ринкової вартості визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Поряд з цим, представником відповідача не було надано суду рецензії на звіт № 2521 від 10 лютого 2023 року, де б могло бути зазначено про певні порушення при проведенні оцінки КТЗ, не надано власного звіту щодо визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, не заявлялось суду клопотання про призначення відповідної експертизи, у випадку наявності сумнівів щодо поданого стороною позивача звіту про оцінку КТЗ.

Отже, враховуючи те, що представником відповідача не було належними, достатніми та допустимими доказами спростовано долучений до справи звіт № 2521 від 10 лютого 2023 року, суд приймає його до уваги при вирішенні цього спору як належний доказ визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ "Європейський страховий альянс" згідно полісу 211083280 (а.с.12).

17 квітня 2023 року ПрАТ "Європейський страховий альянс" виплатило позивачу частину страхового відшкодування у розмірі 31 488,05 грн, про що свідчить копія виписки з банківського рахунку позивача, з якого вбачається, що призначенням платежу є виплата страхового відшкодування згідно страхового акту № 1222350TsV04012.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 зазначеної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з пунктом 2.3 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Тому при визначені розміру страхового відшкодування страховик зобов`язаний врахувати коефіцієнт фізичного зносу, у зв`язку із чим страховик обмежений щодо виплати розміру страхового відшкодування, зокрема, вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу та франшизи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У даному випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 сформульовано висновок про те, що оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, позивач правомірно звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, оскільки у нього виникло право на відшкодування шкоди, а саме різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Звертаючись із позовом до суду позивач просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 40 552,09 грн, які становлять різницю між вартістю відновлюваного ремонту та сумою страхового відшкодування з боку страховка, при цьому позивач зазначив такий розрахунок: 72 090,14 грн (вартість відновлюваного ремонту) - 31 538,05 грн (страхове відшкодування) = 40 552,09 грн.

Згідно листа ПрАТ "Європейський страховий альянс" № 174-2-13-2023 від 16 травня 2023 року, вбачається, що вартість матеріального збитку автомобіля було визначено на підставі звіту № 2521 від 10 лютого 2023 року, за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу та франшизи, що становить 34 244,48 грн, а також з вирахуванням ПДВ у розмірі 63070,61 грн.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюються від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами (аналогічна правова позиція, викладене у постановах Верховного Суду № 206/5271/14-ц від 11.12.2019 року; № 295/6973/16-ц від 20.11.2019 року; № 212/2534/16-ц від 13.11.2019 року; № 161/2017/16-ц від 02.10.2019 року; № 200/6084/14-ц від 21.08.2019 року; № 296/10171/14-ц від 03.07.2019 року; № 398/1808/15-ц від 03.07.2019 року; № 619/2671/16-ц від 27.03.2019 року).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу вартості ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково, за вирахуванням суми ПДВ.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що перед зверненням із позовом до суду про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП обов`язковою умовою є проведення до того ремонту пошкодженого транспортного засобу, оскільки вказані доводи не знайшли свого відображення у нормативно-правових актах чи правових позиціях Верховного Суду та враховуючи юридичну природу такого виду позовів.

Також суд відхиляє доводи представника відповідача щодо того, що оскільки відповідача не повідомляли про огляд КТЗ, звіт, складений за результатами такого огляду, не можна брати до уваги, з урахуванням такого.

Згідно з пунктом 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).

Отже, присутність заінтересованих осіб не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби.

Крім того, доводи представника відповідача про те, що відповідача не було викликано для проведення огляду колісного транспортного засобу для проведення оцінки, не є обґрунтованими, оскільки відповідач не навів об`єктивного підтвердження того, що його відсутність під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у звіті розрахунків. Наведені посилання носять характер припущень, що не можуть бути оцінені та враховані судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року у справі № 645/2553/15-ц, від 23 листопада 2020 року у справі № 643/10751/16-ц).

Також суд відхиляє доводи представника відповідача щодо того, що під час ДТП не було пошкоджено фару в автомобілі потерпілого, а був пошкоджений лише задній бампер, а працівники поліції не вірно зазначили пошкодження у схемі ДТП, з огляду на те, що відвідач був присутній на місці ДТП та при складанні схеми ДТП , підписав схему ДТП, в тому числі з урахуванням зазначених в ній пошкоджень обох транспортних засобів, без будь-яких зауважень та заперечень. Належних, допустимих та достатніх доказів того, під час ДТП фара в автомобілі потерпілого пошкоджена не була, суду не надав, а отже такі його висловлювання є припущенням, з метою зменшення суми відшкодування завданої майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно положень статей 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на встановлені обставини, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано доводи позивача та докази, надані ним на підтвердження заявлених вимог, з огляду на встановлені судом під час розгляду обставини суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 34244,48 грн.

Разом з тим позивач просила стягнути з відповідача витрати понесені нею на правничу допомогу у розмірі 13000 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 01Б-1/255 від 18 жовтня 2021 року, укладеному між АБ «Лідії Поліщук» та ОСОБА_5 клієнт доручає, а бюро приймає на себе зобов`язання надати йому правову допомогу у вигляді представництва інтересів клієнта, зокрема і в усіх судових установах, а також надати види правової допомоги у зв`язку із відшкодуванням шкоди, що була завдана транспортним засобам, які належать на праві приватної власності замовнику, внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до положень додаткової угоди № 1 від 30 січня 2023 року до вищевказаного договору, сторони погодили, що вартість години часу роботи адвоката, який діє від імені бюро з надання клієнту правової допомоги, яка полягатиме у підготовці до розгляду та участі у судовому розгляді справи у зв`язку із відшкодуванням шкоди, завданої транспортному засобу «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП від 29 січня 2023 року буде складати 2000 грн.

Згідно розрахунку № 1 суми гонорару за надану правову допомогу за договором про надання правової допомоги, клієнту були надані послуги в наступному обсязі: написання адвокатського запиту до страхової компанії від 08 травня 2023 року - кількість витраченого часу - 0,5 годин, вартість - 1000 грн; вивчення та надання правової оцінки звіту, кількість витраченого часу - 1,5 годин, вартість - 3000 грн; написання адвокатського запиту до Дарницького районного суду м. Києва, кількість витраченого часу - 0,5 годин, вартість 1000 грн; вимога про відшкодування шкоди від 29 травня 2023 року - кількість витраченого часу - 1,5 години, вартість - 3000 грн; підготовка та подання позовної заяви до суду, кількість витраченого часу - 2 години, вартість - 5000 грн. Загальна вартість виконаних робіт склала 15 000,00 грн.

Відповідно до рахунку № 41.07 від 24 липня 2023 року загальна сума, яка підлягає сплаті адвокату згідну договору про надання правової допомоги № 01Б-1/255 від 18 жовтня 2021 року складає 13 000 грн.

Отже, представником позивача надано суду докази щодо понесених відповідачем витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на підставу та предмет позову, зміст позовної заяви, кількість та вид додатків долучених до неї, інші, подані заяви по суті спору, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, з огляду на те, що написання досудової вимоги до відповідача не є обов`язковою у цій справі, те, що позовні вимоги були задоволені частково, зважаючи на заперечення представника відповідача, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, суд вважає, що заявлені витрати представником позивача не відповідають критерію розумності, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер, а тому вимога про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 13000 грн підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 6000 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір, який прямо пропорційно до розміру позовних вимог складає 906,61 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 34244,48 грн, судовий збір у розмірі 906,61 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2

Повний текст рішення складено 21 травня 2024 року.

Суддя К.В. Шаповалова