Справа № 513/1573/23
Провадження № 2/513/72/24
Саратський районний суд Одеської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Шевченко Є.Д., позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Реу Р.В., представника відповідача адвоката Кокарєва А.П., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в смт Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Реу Руслана Васильовича до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
у с т а н о в и в:
У підготовчому засіданні позивачка та її представник адвокат Реу Р.В. клопотання підтримали та просили задовольнити зазначивши, що іншим чином отримати дану інформацію та довести те, що відповідач є моряком та відомості щодо його матеріального становища не має можливості.
Представник відповідача адвокат Кокарєва А.П. проти заявленого клопотання заперечив та зазначив, що предметом спору у цій справі є покращення матеріального становища позивача, а подані клопотання не стосуються предмету спору. Також Національний банк України не володіє інформацією, яка зазначена у клопотанні представника позивачки. Обставини працевлаштування відповідача встановлені в судовому рішенні про призначення аліментів.
Суд, дослідивши матеріали справи, клопотання, заслухавши позивачку та її представника, представника відповідача, дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст.189 ЦПК України завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Виходячи з положень пункту 3 частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України)
За змістом положень ч. 2 та 4 ст. 81 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
У заяві про витребування доказів має бути зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ст. 12 ЦПК України)
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ( ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України)
Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.
Відповідно до ст. 61 зазначеного закону банки та Національний банк України зобов`язані забезпечувати збереження банківської таємниці шляхом, зокрема, обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю.
З огляду на вищенаведені положення Закону, лише на підставі мотивованої ухвали суду банківською установою можуть бути розкриті відомості щодо наявних рахунків відповідача та рух коштів за такими рахунками.
Предметом спору у цій справі є зміна розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Саратського районного суду Одеської області від 26 лютого 2019 року по справі №513/981/18, у зв`язку із покращенням матеріального становища відповідача.
Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, а також враховуючи, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, суд дійшов до висновку, що заява представника позивача про витребування доказів підлягає частковому задоволенню, оскільки за наведених у заяві підстав для витребування доказів запитувана інформація стосується предмету доказування в частині вимог, які пред`явлено до відповідача, тому суд вважає за доцільне витребувати інформацію стосовно відповідача з крюінгової компанії «Норбалк-Блєк СИ», Національного банку України, Адміністрації Державної Прикордонної служби України. В іншій частині клопотання про витребування доказів слід відмовити, оскільки відомості щодо одержання диплому, підвищення кваліфікації тощо не стосуються предмету доказування у даній справі.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 81, 84, 200, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в:
Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Реу Руслана Васильовича про витребування доказів, - задовольнити частково.
Відповідь на запитувану інформацію прошу направити на Саратського районного суду Одеської області в термін до 29 лютого 2024 року.
У підготовчому засіданні оголосити перерву до 09 години 00 хвилин 29 лютого 2024 року.
Попереджаю, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. (ч.8 та ч.9 ст. 84 ЦПК України)
Ухвала оскарження окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя К. Ю. Рязанова