Справа № 188/1458/23
Провадження № 2/188/253/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Місюра К.В.

за участю секретаря судового засідання: Лисяк А.Є.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди в сумі 250 000, 00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (с. Миколаївка Синельниківського району Дніпропетровської області) звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (м. Павлоград Дніпропетровської області) моральну шкоду, спричинену втратою професійної працездатності в сумі 250 000, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 07.07.2003р. по 03.09.2018р. позивач працював в ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з повним робочим днем. 03.09.2018р. був звільнений із займаної посади за ч. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. В зв`язку з трудовим каліцтвом на підприємстві вугільної промисловості позивач отримав інвалідність. Йому було встановлено третю групу інвалідності та діагноз струс головного мозку, забій, садна голови, лівої вушної раковини. Уламковий перелом лівої ключиці зі зміщенням кісткових уламків. Закрита травма грудної клітини. Переломи 1-7 ребер зліва без зміщення. Забій лівого ліктьового суглобу. Післятравматична правостороння середньо дольова пневмонія. Вищенаведені захворювання позивачем отримані в результаті трудових відносин з відповідачем та нещасного випадку на виробництві. Відповідно до довідки МСЕК від 27.06.2019р. позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності, встановлено третю групу інвалідності, рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування. Позивач зазначає, що внаслідок трудового каліцтва йому завдано моральну шкоду, яка виражається в тому, що він втратив професійну працездатність, став інвалідом, змушений постійно лікуватись, полегшення настає ненадовго, важко дихати, витрачає багато коштів на лікування, що становить його родину у важке матеріальне становище. Через це порушився сон, з`явилась нервовість, через хворобу змінився звичайний спосіб життя, позивач втратив можливість вести звичний для себе та загалом для всього суспільства стиль життя. Всі ці обставини причиняють йому моральну шкоду, яка, як він вважає, повинна бути стягнена з відповідача на його користь у розмірі 250 000, 00 грн.

В судове засідання представник позивача та позивач не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, також направив до суду заяву з проханням розглянути справу у відсутність їх представника, просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідач зазначає, що позивач не надав жодних доказів наявності у нього моральної шкоди.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 07.07.2003р. по 03.09.2018р. працював на шахті «Дніпровська» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з повним робочим днем. 03.09.2018р. був звільнений із займаної посади за ч. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.

11.12.2017р. комісія у складі голови головного державного інспектора відділу гірничо-технічного нагляду у вугільній промисловості у м. Павлоград Жихарева Олега Івановича провела розслідування групового нещасного випадку на виробництві, про що складений акт проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку на виробництві. Відповідно до зазначеного акту комісія прийшла до висновку, що до групового нещасного випадку привели дії та бездіяльність певних осіб.

Причину захворювання встановила комісія з участю представників роботодавця - відповідача по справі.

Крім того, в матеріалах справи є виписки з історії хвороби позивача, відповідно до яких йому встановлений діагноз: струс головного мозку, забій, садна голови, лівої вушної раковини. Уламковий перелом лівої ключиці зі зміщенням кісткових уламків. Закрита травма грудної клітини. Переломи 1-7 ребер зліва без зміщення. Забій лівого ліктьового суглобу. Післятравматична правостороння середньо дольова пневмонія.

Відповідно до висновку МСЕК від 27.06.2019 року позивачеві було встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності безстроково, 3-тю групу інвалідності в зв`язку з трудовим каліцтвом.

Виходячи з наведеного, не викликає сумніву та є таким, що доведений, факт того, що причиною трудового каліцтва позивача став нещасний випадок на виробництві відповідача в зв`язку з порушенням умов праці певним колом осіб.

Отже суд вважає, що наявність моральної шкоди у позивача, у зв`язку з отриманням трудового каліцтва при виконанні трудових обов`язків і у зв`язку з встановленою йому 60% стійкою втратою працездатності, втратою можливості працювати за станом здоров`я на попередній роботі, не підлягає сумніву.

Вищевказані обставини свідчать про спричинення позивачеві моральних страждань та душевних хвилювань через те, що вказані обставини привели до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, потребують від нього додаткових зусиль для влаштування подальшого життя.

Компенсація по відшкодування моральної шкоди через втрату працездатності позивачеві не було нарахована та не була сплачена.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 23 ЦК України вказує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Отже, в даному конкретному випадку суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я позивача на сьогоднішній день, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках (якщо такі мають місце).

Крім того, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом, або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Суд не приймає заперечення представника відповідача щодо не вчинення підприємством протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з втратою працездатності в зв`язку з професійним захворюванням позивача, оскільки в цьому конкретному випадку моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала.

Враховуючи ступінь втрати професійної працездатності позивача, його часткову можливість вести активний спосіб життя, враховуючи, що втрата професійної працездатності, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм, у зв`язку з чим йому були спричинені моральні страждання, застосовуючи принцип розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 80 000, 00 грн.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. без відрахування податку та інших обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76, ) на користь держави судовий збір в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра