ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/926/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 229/6956/23 Категорія: 304090000 Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Новікова О.М.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2024 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 37743,22 грн боргу за кредитним договором з підстав невиконання умов договору.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 30.07.2020, згідно з якою відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що вказаний у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 39 000 грн.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору.

Взяті на себе грошові зобов`язання відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка станом на 20.02.2023 складала 37743,22 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 30395,13 грн, заборгованість за простроченими відсотками 7348,09 грн.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитом в сумі 37743,22 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у сумі 30395,13 грн та судовий збір в сумі 2161,48 грн, а всього 32556,61 грн.

У решті позову відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, відтак суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тому наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 30395,13 грн.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд вказав, що оскільки у заповненій і підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні умови про сплату відсотків, на нього не може бути покладений обов`язок по сплаті цієї частини визначеної позивачем кредитної заборгованості.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Не погоджуючись з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2024 року в частині відмовлених позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що умови кредитування періодично змінюються. Ці зміни зміни банк відображає в Умовах та Правилах банківських послуг, які викладені на сайті ПриватБанку.

04.03.2021, при зміні умов кредитування, відповідача ознайомили з умовами кредитування в банку шляхом підписання ним актуальної заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

Також, безпосередньо в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаній відповідачем, зазначено основні умови кредитування (п. 1.2), процентну ставку (п. 1.3), порядок повернення кредиту (п. 1.4) та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором (п. 1.5).

Таким чином, умови кредитування щодо сплати процентів та неустойки передбачені безпосередньо в заяві, що особисто підписана відповідачкою.

Крім того, відповідачка не заперечувала факт отримання картки та факт видачі кредитних коштів.

Скаржник також вказує, що заборгованість за відсотками виникла після 04.03.2021 та її нарахування, що здійснювалося банком, цілком відповідає умовам, що викладені в підписаній відповідачем заяві.

Отже, суд надав невірну оцінку доказам у справі, оскільки в заяві клієнта від 04.03.2021, яка ним підписана, розмір відсотків узгоджений і розрахунок відсотків з цієї дати здійснено саме за погодженою відсотковою ставкою. Таким чином, встановивши, що банк надав відповідачці кредит, а відповідачка його не повернула, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти в стягненні відсотків за користування кредитом, оскільки заборгованість за відсотками нарахована після підписання заяви відповідача від 04.03.2021, відповідно до її умов.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 37743,22 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 30.07.2020 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 19).

Позичальниця підписанням цієї анкети-заяви погодилася, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до виданої АТ КБ «Приватбанк» довідки, ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору було видано кредитну карту «Універсальна» (а.с. 8).

Факт користування відповідачем кредитною карткою, відповідно, і кредитними коштами, підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 53-56).

Із довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що кредитний ліміт змінювався. Так, 22.12.2020 банком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 38000,00 грн, 04.03.2021 кредитний ліміт збільшено до 39000,00 грн, а 12.08.2021 розмір кредитного ліміту було зменшено до 0 грн (а.с. 7).

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем до позовної заяви, заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 20.02.2023 складає 37743 грн 22 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 30395 грн 13 коп., заборгованість за простроченими відсотками 7 348 грн 09 коп (а.с. 5-6).

Відтак, між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а також рішення суду в цій частині не оскаржувалося відповідачем, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, не переглядає рішення суду в цій частині.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, враховуючи відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Проте, з зазначеним висновком колегія суддів не погоджується.

Так, судом встановлено, що 30.07.2020 ОСОБА_1 підписала з позивачем анкету-заяву клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк».

В анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 30.07.2020 процентна ставка, дійсно, не зазначена.

Однак, на підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» також надано до суду копію заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 04.03.2021, яка підписана сторонами та містить погоджені умови, зокрема, щодо розміру відсотків за користування кредитом з використанням картки Універсальна на рівні 42 % річних.

Таким чином, сторонами погоджено розмір процентної ставки за кредитним договором, а тому рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками не відповідає обставинам справи.

Під час розгляду справи судом першої інстанції банк подав до суду виписку про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 .

З вказаної виписки, вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та частково виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що надана банком виписка за картковим рахунком позичальника, якій апеляційний суд надав оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, факт користування кредитними коштами, а також розмір заборгованості по кредиту, що включає й заборгованість за відсотками, що також відображено в детальному розрахунку та не спростовано будь-якими контррозрахунками відповідача.

Крім того, апеляційний суд враховує, що списання відсотків за використання кредитного ліміту розпочалося після підписання відповідачкою заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 04.03.2021, в якій була визначена відсоткова ставка. Зокрема, перше списання відсотків за користування кредитним лімітом відбулося 01.05.2021.

Колегія суддів бере до уваги, що відповідачем здійснювалося погашення заборгованості, вказане відображається і у виписці про рух коштів, проте, мало місце як поповнення рахунку, так і подальше використання кредитних коштів. За період з 22.12.2020 по 22.02.2023 відповідачкою здійснено витрат на суму 79769,00 грн, а зарахувань 42025,78 грн.

Враховуючи, що матеріали справи не містять заперечень відповідачки щодо факту підписання нею вказаної заяви, відкриття банківського рахунку, отримання банківської картки Універсальна та користування кредитним лімітом, - колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 7348,09 грн.

На викладене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, які мають значення для правильного її вирішення, тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути 2684 грн судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 4026,00 грн судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2024 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в оскаржуваній частині, скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками в розмірі 7348,09 грн за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 30.07.2020.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 2684,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 4026,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

О.М. Новіков