справа № 570/562/24
провадження № 2/570/505/2024
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

її представника адвоката Теперика О.В.,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом Комунального підприємства "ВеликоШпанівське" Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області до ОСОБА_2 про спростування інформації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

покликаючись на поширення недостовірної та неправдивої інформації в мережі Інтернет, представник позивача директор ОСОБА_3 у поданій до суду 05 лютого 2024 року позовній заяві, вимоги по якій уточнені, просить зобов?язати ОСОБА_2 спростувати поширену нею ІНФОРМАЦІЯ_1 у мережі Інтернет у загальнодоступій групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » соціальної мережі Facebook недостовірну та неправдиву інформацію щодо Комунального підприємства «ВеликоШпанівське» Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області та всіх працівників підприємства, принести вибачення та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

У відзиві відповідач вказує, що сам позивач у позовній заяві стверджує, що у дописі, який послугував підставою для звернення до суду, прямо не вказано ні назви підприємства, ні прізвища працівників підприємства та керівника, однак з того, що мова йде про послуги з вивезення побутових відходів, позивач вважає, що мова йде саме про нього та його працівників. Таким чином, обгрунтування позовних вимог базується виключно на припущенні, що саме позивача стосується такий допис. Крім того, позивач не довів, що саме відповідач здійснив такий допис.

Представник позивача Ніна Климець позов підтримує, оскільки доказів того, що відповідач не писала даний допис, вона не надала.

Хоча у даному дописі прямо не вказана ні назва підприємства, ні прізвища працівників підприємства та керівника, однак з того, що мова йде про послуги з вивезення побутових відходів, вважає, що вся недостовірна та негативна інформація, яка не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію підприємства, а також принижує честь та гідність працівників підприємства, викладена саме щодо КП «ВеликоШпанівське», оскільки на даний час КП «ВеликоШпанівське» є єдиним підприємством, яке надає послуги зі збору та вивезення побутових відходів у селі Великий Житин Рівненського району, де проживає ОСОБА_2 і їй також надаються такі послуги.

У своєму коментарі, поширеному в Глобальній мережі Інтернет, ОСОБА_2 виклала суб?єктивні твердження, не підтверджені жодними належними документальними доказами, називаючи підприємство «шарашкою», вказуючи, що за вивіз сміття нараховують гроші, а сміття не забирають. При цьому, відповідач не надає жодного підтвердження того, що хтось із працівників КП «ВеликоШпанівське» (при цьому не вказує, хто конкретно із працівників) просив у неї додатково кошти за те, щоб забрати побутові відходи чи вимагав, щоб вона сама грузила відходи у сміттєвоз. Всі вантажники побутових відходів та водії сміттєвозів є мешканцями с.Великий Житин і проживають неподалік ОСОБА_4 , відповідно ідентифікувати цих осіб та конкретизувати, хто і що в неї просив, відповідач може; однак не робить цього.

ОСОБА_5 безпідставно та без належних доказів, в грубій формі, обвинувачує керівника підприємства та бухгалтера у якихось аморальних та розпусних діях, при цьому зазначає, що так кажуть люди якісь (хто конкрено це каже не вказано), які нібито десь, кого бачили.

Відповідач у своєму коментарі вказує, що «договір не заключений, а рахунки за сміття виставляють». Але, сплачуючи в попередні періоди КП «ВеликоШпанівське» за надані послуги, ОСОБА_2 підтвердила факт надання їй послуг та прийняла умови Публічного індивідуального Договору приєднання.

Щодо вислову «збирають сміття нелегально, документів немає», то послуги зі збору та вивезення побутових відходів юридичним особам, фізичним особам підприємцям, КП «Великошпанівське надає виключно на договірних засадах, із підтвердженям факту надання послуги Актом виконаних робіт, який погоджується сторонами.

Також, 01 лютого 2024 року, о 13.12. (в обідню перерву підприємства) в Офіс Комунального підприємства «ВеликоШпанівське» Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , прийшла відповідач.

На момент її візиту в приміщенні офісу перебували працівниці підприємства: головний бухгалтер - ОСОБА_6 ; офісний працівник відділу бухгалтерії - ОСОБА_7 ; юрисконсульт - ОСОБА_1 та директор підприємства - ОСОБА_8 . Відповідач повідомила, що не буде укладати ніякого договору, та не буде платити за послуги з вивезення сміття. При намаганні директора пояснити, що укладення договору є обов?язковим для всіх мешканців громади, відповідач сказала директору ОСОБА_8 таке: «Я не буду працювати на Ваших проституток та коханок», та пішла.

Вказаними неетичними та нецензурними висловами відповідач принизила жіночу честь та гідність працівниць позивача.

Враховуючи велику кількість споживачів послуг КП «ВеликоШпанівське» в різних районах Рівненщини, поширення про підприємство в мережі Інтернет широкому колу читачів недостовірної та негативної інформації, яка не відповідає дійсності; яка містить інформацію про події (дії), яких не існувало взагалі - є інформацією, що може викликати у контрагентів думку про те, що КП «ВеликоШпанівське» у своїй діяльності може порушувати норми чинного законодавства.

Відповідач позов не визнає з підстав, вказаних у відзиві.

По суті спору додатково показала, що вона як споживач послуг позивача незадоволена якістю таких послуг, з цього приводу вона зверталась неодноразово, робивши відповідні заявки, рекламації та претензії. Проте їй не зрозуміло, чому факт наявності претензій щодо якості житлово-комунальних послуг, розцінюється позивачем як поширення недостовірної інформації та підстава для стягнення з неї моральної шкоди, яка взагалі жодним доказом не наведена та необгрунтована. Подання такого позову розцінює як тиск на неї як споживача послуг.

Стверджує, що вона розлучена, на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, а також прикута до ліжка матір - ветеран праці та дитина війни, яка і є є власником житла по АДРЕСА_2 . Менша донька постійно хворіє, тому заявлення цього позову розцінює як тиск та вимагання коштів. Вона не має можливості навіть оплачувати послуги адвоката, тому звернулась до безоплатної правничої допомоги, щоб захистити свої права.

Представник відповідача адвокат Олександр Теперик, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, позов не визнає. Заперечує право позивача на правовий захист своєї честі, гідності та ділової репутації, оскільки є юридичною особою. Крім того, з допису не зрозуміло, кого він стосується, відсутні докази, що саме відповідач писала цей допис.

Суд встановив такі обставини.

У всесвітній глобальній телекомунікаційній мережі Інтернет у загальнодоступій групі «Громада Шпанівської ТГ», яка має 2,9 тис. учасників, 29 січня 2024 року о 06:24 год., учасницею цієї групи ОСОБА_9 викладений допис щодо Голови Шпанівської громади Рівненського району Рівненської області ОСОБА_10 .

29 січня 2024 року о 19:22 год. в коментарях до вказаного вище допису учасницею групи ОСОБА_11 опублікований коментар такого змісту (мовою автора допису):

«так а ще шарашкі рахунок за сміття мамі виставили, я платила без договору, до липня поки не стали забирати сміття то доплати додатково, то погрузи сама, платила на перед а тепер відмовилась сміття майже 2 тижні стояло, найняла підводу і вивезла порахувала що дешевше найняти транспорт і вивезти, то не таке сміття то щебінь чи камінь кидала, у мене будівництво мені самій камінь потрібен, і щебінь купувала то кожен камінчик не пропадає, але ж як кажуть у директора коханка бугалтер, разом люди їх в різних місцях бачили а робочі анекдоти розказують, а та дуже любить гроші, машини а дядько молоде тіло, то гроші треба! У Софії і ще є місця збирають сміття а нелегально кажуть документів немає, якби знала то записалаб точно, і якби бачила коханців разом зфоткала».

Суд застосовує такі норми права.

Ст.28 Конституції України кожній особі гарантує право на повагу до її гідності, а за ч.4 ст.32 основного Закону кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68 Конституції України).

Згідно з ч.1 ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Ст.201 ЦК України передбачає, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а ст.297, 299 ЦК України передбачають право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканність ділової репутації.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв?язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співвжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Згідно з ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств, яка підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Тобто праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до п.2 ст.10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 06 жовтня 2015 року).

Втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд зазначив, що свобода вираження поглядів становить одну з підвалин демократичного суспільства, причому здійснення цієї свободи можливе в формах і за змістом, які не є нейтральними, необразливими, а є такими, що викликають почуття образи, обурення або занепокоєння. Такими є вимоги плюралізму, лібералізму та толерантності, без яких немає демократичного суспільства. Беручи до уваги зазначені конституційні та конвенційні положення, суд вважає, що сторони повинні у своїй діяльності забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи спір, суд, перевіривши доводи сторін, дійшовши висновку про вчасність його позовних вимог, тому, не порушуючи норми ЦПК України, ч.4 ст.129 Конституції України вважає за необхідне вирішити спір по суті, забезпечивши право позивача на судовий захист, гарантований йому ст.55, 124 Конституції України та передбачений ЦПК України, виконуючи свої процесуальні функції у забезпеченні змагального цивільного процессу.

Чинне законодавство не передбачає можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а особи, які є публічними фігурами, мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зазначено, що: «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв"язку з відмовою в позові понесені судові витрати залишаються на стороні, яка їх понесла.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити в цивільному позові Комунального підприємства "ВеликоШпанівське" Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області до ОСОБА_2 про спростування інформації та відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство "ВеликоШпанівське" Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, , місцезнаходження: вул.Рівненська, буд.76А, с.Великий Житин Рівненського району Рівненської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 )

Суддя Кушнір Н.В

Повне судове рішення виготовлене 21 червня 2024 року

2/570/505/2024

11 червня 2024 року

ОСОБА_12

ОСОБА_2

ОСОБА_2

Кушнір Н.В.