Справа № 513/1039/23
Провадження № 2/513/31/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Миргород В.С.,

при секретарі судового засідання Аркуші І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Сарата Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №513/1039/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Давиденко Костянтин Вікторович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Татарбунарський відділ державної служби реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), суд, -

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2023 року позивач через свого представника - адвоката Давиденка К.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, посилаючись на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі народилася ОСОБА_6, актовий запис № 98 від 14 червня 2023 року. Батьком дитини вказаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Реєстрація народження дитини проводилася, згідно із ст. 133 СК України, як народжена у подружжя.

З відповідачкою ОСОБА_2 позивач має ще одну дитину - сина ОСОБА_4 (у минулому ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьківство щодо дитини встановлено рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 травня 2023 року у справі № 513/839/22.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року у справі № 513/728/22 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

Відповідно до ч.2 ст. 122 СК України батьком доньки було вказано ОСОБА_3 , якого ОСОБА_2 не бачила вже більше трьох років та навіть не спілкувалася, втратила всі можливі з ним контакти.

Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися вдруге до суду з позовом про визнання його батьком ОСОБА_6 , оскільки дитина народження у шлюбі.

З травня 2022 року і по теперішній час позивач та відповідачка ОСОБА_2 проживають однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач просить суд виключити з актового запису про народження № 98 від 14 червня 2023 року, складеного Татарбунарським відділом державної служби реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Республіки Ірак , а також внести зміни до вказаного актового запису, вказавши позивача батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та змінити прізвище дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_7 » на « ІНФОРМАЦІЯ_7 », по батькові « ІНФОРМАЦІЯ_7 » на « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду цивільної справи, до суду не з`явились. Від представника позивача - адвоката Давиденка К.В. надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду цивільної справи, до суду не з`явилась, також подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, підтвердила, що позивач ОСОБА_1 є біологічним батьком її доньки ОСОБА_12 .

Відповідач ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді повідомлений завчасно, належним чином, шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою відповідача, яке повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Виклик відповідача в судове засідання здійснено через офіційний веб-портал "Судова влада України", шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило.

Представник третьої особи Татарбунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Т. Шульга, належним чином повідомлена про розгляд справи, шляхом направлення повідомлення на електронну адресу юридичної особи, до судового засідання не з`явилася. До суду направлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом.

Вимоги ст. ст. 13, 81, ч.5 ст.263 ЦПК України зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів, зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року. Рішення набрало законної 06 січня 2023 року (а.с. 14-15).

За час перебування у шлюбі в них народилися діти, державна реєстрація народження яких здійснена відповідно до ст. 133 Сімейного Кодексу України:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківство до якого позивачем встановлено згідно з рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 травня 2023 року у справі №513/839/22, яке набрало законної сили 19 червня 2023 року (а.с. 16-19);

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого 14 червня 2023 року за актовим записом № 98 Татарбунарським відділом державної служби реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); батько ОСОБА_3 , матір ОСОБА_2 (а.с. 10). Згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1, виданого 21 липня 2023 року, відомості про батька внесені на підставі актового запису про шлюб № 273 від 16 лютого 2017 року, складеного Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 12-13).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (стаття 133 СК України).

Спір про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини, вирішується на підставі положень статті 129 СК України, відповідно до яких особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства (ч.1); до вимог про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, який починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство (ч.2).

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Преамбула та ст.ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей.

Статтями 3,4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до висновку експерта № 14 від 16 січня 2024 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженою громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ймовірністю 99,999%, таким чином батьківство практично доведене (а.с. 113-118).

Позивач визнає батьківство повністю та вважає себе рідним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З травня 2022 року і по теперішній час позивач та відповідачка ОСОБА_2 проживають однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Однак, Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 26 липня 2023 року позивачу відмовлено у внесенні зміни щодо відомостей про нього як про батька дитини до вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини, відомості про якого внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ст. 122 СК України (а.с.11-12).

Суду позивачем надано достатньо доказів батьківства щодо дитини, порушення інтересів дитини в тому, що позивач буде визнаний батьком дитини не встановлено, а тому позовні вимоги у цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Враховуючи вимоги позивача, виходячи із досліджених судом доказів, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав про визнання батьківства, підлягають задоволенню вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 255, 259,263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Татарбунарський відділ державної служби реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.

Виключити запис про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Республіки Ірак, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , як батька, з актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Одеси, що вчинений Татарбунарським відділом державної служби реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 14 червня 2023 року за № 98.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, уродженця с. Струмок Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м.Одеси, народженою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою смт Сарата Одеської області, громадянкою України, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 .

Внести зміни до актового запису № 98 від 14 червня 2023 року, вчиненого Татарбунарським відділом державної служби реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Одеси, в частині відомостей про батька, вказавши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Струмок, Білгород-Дністровський район, Одеська область, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , змінивши прізвище дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_7 » на « ІНФОРМАЦІЯ_7 », по батькові з « ІНФОРМАЦІЯ_7 » на « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в іншому залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 14 травня 2024 року.

Суддя В. С. Миргород