ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/586/24 Справа № 212/7238/23 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М.Д. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/7238/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

заявниця - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої дає адвокат Губар Антон Леонідович, на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року, яка постановлена суддею Власенко М.Д. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 вересня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення вказаного факту необхідно заявниці для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю чоловіка, передбаченою ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

При зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_1 заявниці повідомили, що для отримання такої виплати їй потрібно надати рішення суду про підтвердження статусу померлих батьків її загиблого чоловіка, як членів його сім`ї, оскільки існують розбіжності у написанні прізвища чоловіка та його батьків.

Просила суд: встановити факт родинних відносин свого померлого чоловіка ОСОБА_2 з його померлим батьком ОСОБА_3 та померлою матір`ю ОСОБА_4 .

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту родинних відносин.

Роз`яснено заявниці право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої дає адвокат Губар А.Л., просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування тієї обставини, що заявниця не заявляє адміністративну вимогу, а лише ставить питання про встановлення факту родинних відносин свого померлого чоловіка ОСОБА_2 з його померлим батьком ОСОБА_3 та матір?ю ОСОБА_4 , що свідчить про приватно-правовий спір.

Учасники справи правом подання відзиву не скористалися.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, адвокат Губар А.Л, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності заявниці ОСОБА_1 , а інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки учасників справи в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкриття провадження у справі, суд керувався п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України та виходив з того, що ОСОБА_1 звернулася до суду з метою підтвердження підстав для отримання одноразової грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, що свідчить про те, що такий спір має розглядатися у порядку адміністративного судочинства (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 290/289/22-ц від 22 березня 2023 року).

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

До вказаних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 25.11.2020 у справі № 636/4087/19.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги тим, що вона є дружиною ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки, існують розбіжності у написанні прізвищ ОСОБА_2 та його баткьів, вона не може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв?язку із загибеллю чоловіка, а тому необхідно встановити факт родинних відносин померлого чоловіка ОСОБА_2 з його померлим батьком ОСОБА_3 та померлою матір`ю ОСОБА_4 .

Тобто, фактично ОСОБА_1 не ставить перед судом питання щодо оспоронення дій чи бездіяльності заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , що притаманно публічно-правовому спору, а просить суд встановити факт родинних відносин.

При цьому, порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено Главою 6 Розділу IV ЦПК України, тобто така заява має розглядатися за правилами цивільного судочиснства.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність спору про право, який слід розглядати за правилами адміністративного судочинства та відмовив у відкритті провадження з цих підстав.

Для визначення подібності правовідносин Верховний Суд враховує правовий висновок, викладений в мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду у справах від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, провадження № 14-166цс20, від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження № 14-197цс21, згідно з якими на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, тоді подібність необхідно також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Виходячи із наведеного, посилання суду першої інстанції як на правозастосовчу практику Верховного Суду, викладену у постанові від 22.03.2023 у справі № 290/289/22 є безпідставними, оскільки зміст правовідносин у вказаній справі та справі №197/665/23 є відмінним (у справі № 290/289/22 заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу для отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю свого чоловіка).

Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, а тому ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та на підставі ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої дає адвокат Губар Антон Леонідович, - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 рокускасувати та направити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту родинних відносиндо Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: