Справа № 461/1673/23 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-з/811/301/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
18 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.
за участі секретаря: Салати Я.І.
з участю представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» - Жовтонецького В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів,-
У березні 2023 року АТ «Ідея Банк» звернулося в суд із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 100 746,94 грн., та судовий збір в розмірі 2 684 грн.
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за генеральним кредитним договором.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ідентифікаційний код в ) заборгованість за кредитним договором в сумі 69 172,45 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ідентифікаційний код в ) 1 842,82 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів - задоволено повністю.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Траншем №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року до Генерального кредитного договору №ГКД-789272.1 від 26 грудня 2019 року, з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені кошти по Траншу №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року в розмірі 10 737 грн. 80 коп., що були спрямовані на погашення плати за і обслуговування по кредиту у рахунок погашення основного боргу по Траншу G.02.19701.008331631 від 12 липня 2021 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року змінено.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Траншем №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року до Генерального кредитного договору №ГКД-789272.1 від 26 грудня 2019 року, з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені кошти по Траншу №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року в розмірі 10 737 грн. 80 коп., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування по кредиту, відповідно до умов кредитного договору та ст.19 Закону України «Про споживче кредитування».

В решті рішення суду залишено без змін.

17 листопада 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмір 5 000 грн.

18 січня 2024 року від представника АТ «Ідея Банк» надійшло заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в якому зазначає, що з огляду на те, що Львівський апеляційний суд погодився частково з доводами банку, апеляційну скаргу задовольнив частково, відсутні правові підстави у стягненні з банку витрат за надання правової допомоги та представництво інтересів у Львівському апеляційному суді в розмірі 5 000 грн. Вважає, що відсутні підстави для стягнення з АТ «Ідея Банк» на користь відповідача витрат за надання правової допомоги та представництво інтересів у Львівському апеляційному суді.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на заяву представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» - Жовтонецького В.М., дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення належить задовольнити частково з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору ( п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази:

1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо);

2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо);

3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.);

4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано додаткову угоду № 1 від 24 жовтня 2023 року до Договору про надання правової допомоги № 4-17/03/2023 від 17 березня 2023 року (а.с. - 170), укладеної між адвокатським бюро «Тараса Буковинського» та ОСОБА_1 .

Згідно вищезазначеної угоди, сторони дійшли взаємної згоди встановити фіксований розмір гонорару адвоката у суді апеляційної інстанції по цивільній справі № 451/1673/23 у розмірі 5 000 грн., що сплачується клієнтом у готівковому чи безготівковому порядку протягом трьох календарних днів з дня прийняття Львівським апеляційним судом постанови у цивільній справі № 451/1673/23.

Згідно остаточного розрахунку сум судових витрат та детального опису виконаних адвокатом робіт для визначення розміру витрат на правничу допомогу адвоката у справі N?461/1673/23 (а.с. - 171), на виконання додаткової угоди №1 від 24 жовтня 2023 року адвокатом була виконана наступна робота:

-Складання і подання до Львівського апеляційного суду заяви про ознайомлення 3 матеріалами справи;

- Отримання та вивчення апеляційної скарги АТ «Ідея Банк»;

- Складання Відзиву на апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» у справі №461/1673/23 за вих.№13-4-17/03/2023 від 08 листопада 2023 року;

-Прогнозована участь у судовому засіданні у справі №461/1673/23 у Львівському апеляційному суді, що призначено на 16 листопада 2023 року на 14-30 год.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20 листопада 2018р. по справі 910/23210/17.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07 серпня 2018 у справі № 916/1283/17, від 30 липня 2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10 жовтня 2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 березня 2021 у справі № 910/15621/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц), Постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, Постанови КЦС ВС у справах №757/13974/21 -ц від 31 травня 2023 року та від 28 вересня 2023 року у справі №686/31892/19.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Колегія суддів, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу,враховуючи усі обставини спірних правовідносин у сукупності, з огляду на заперечення представника АТ «Ідея Банк» на заяву про розподіл судових витрат, дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема суд звертає увагу, що предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи в суді апеляційної інстанції здійснювався за наявними ній доказами, без подавання нових.

Із матеріалів справи слідує, що на виконання умов договору про надання правової допомоги адвокат склав відзив на апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк», заяву про ознайомлення з матеріалами справи, заяву про видачу копії рішення та заяву про ухвалення додаткового рішення.

Крім того, адвокат Буковинський Т.Й. здійснював представництво інтересів ОСОБА_1 у одному судовому засіданні 16 листопада 2023 року в приміщенні Львівського апеляційного суду, яке фактично тривало 40 хвилин.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (складання відзиву, участь у одному судовому засіданні), враховуючи співмірність складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи, колегія суддів вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, їх співмірності та розумності їхнього розміру, відтак, відсутні підстави для покладення на АТ «Ідея Банк» обов`язку з відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в заявленому розмірі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви про стягнення із АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у справі в розмірі 3 000 грн.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решті вимог - відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 26 січня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.