ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1512/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/3626/24 Категорія: 314000000 Годік Л. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

секретар Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.07.2024 (повний текст складено 23.07.2024, суддя в суді першої інстанції Годік Л.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про небезпечне виконавче провадження,

в с т а н о в и в :

у червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, яким просив: визнати небезпечним виконавче провадження 65480922 від 19.05.2021 проведене Відділом ДВС у місті Умань без правової визначеності; постановити окрему ухвалу про умисне порушення виконавчого законодавства Відділом ДВС у місті Умані при проведенні небезпечного виконавчого провадження 65480922 від 19.05.2021.

Позов обґрунтований тим, що Уманський міськрайонний суд видав виконавчий лист 705/1087/21 від 18.05.2021, який мав подвійне значення за включених одночасно рішень різних справ суддів Єщенко О.І. і ОСОБА_2 і тому по суті, формі і реквізитам не відповідав вимогам ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», був фіктивним і підлягав поверненню до суду для приведення у відповідність. Але відділ ДВС погодився на неправомірне використання підробного виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження 65480922 про стягнення з нього збитків на користь квартирних шахраїв, що і стало підготовкою до фальсифікації. І при вчиненні виконавчих дій в період 19.05.2021-15.06.2023 незаконно приймає постанову про арешт майна 19.05.2021, постанову про арешт коштів 16.06.2021, постанову про зупинення виконавчих дій 30.06.2021, постанову про зміну даних 21.04.2023 і постанову про закінчення провадження 15.06.2023 та інші порушення виконавчого законодавства. Його неодноразові заяви і скарги з даного приводу були проігноровані, а він зазнав тяжких наслідків отримав сильний біль, змінилося життя, нанесені значні матеріальні втрати, заподіяна істотна шкода його авторитетові, правам та інтересам, тому таке фіктивне провадження являється небезпечним за ознаками, Відділ ДВС не мав повноважень на таке примусове виконання на підробних документах.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.07.2024 у задоволенні позовних вимог у справі відмовлено. Суд зазначив, що позивачем не надано суду належних та допустимих доводів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів відділом ДВС при виконанні своїх посадових обов`язків та останнім вчинено дії в межах ЗУ «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач 05.08.2024 через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення у справі скасувати і передати справу на розгляд до іншого суду; судовий збір стягнути з відповідача на поновлення доходної частини бюджету.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказав, що рішення не заслуговує на довіру. За змістом це коментар до матеріалів справи, поняття яких мало важливе значення для первинної кваліфікації по суті позову, але їх перекрутили. Так, суддя не вказує, що виконавчий лист 705/1087/21 від 18.05.2021, виданий Уманським міськрайсудом, по вигаданій справі і є фальшивим, а відкрите виконавче провадження 65480911 фіктивне. Тому всі послідуючі виконавчі дії мали для нього тяжкі наслідки і були небезпечними від дій Уманського міськрайонного суду, ВДВС у місті Умані і Міжнародного благодійного фонду ім. Рабе Нахмана, які зганьбили його честь, гідність і репутацію. По-перше, це потребує реабілітації. Суддя з підстав політичного характеру порушив норми процесуального і матеріального права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на виконанні в Уманському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у старшого державного виконавця Кравченко Марини Василівни перебувало виконавче провадження № 65480922 відкрите на підставі виконавчого листа № 705/1087/21 виданого 18.05.2021 року Уманським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заподіяних збитків в сумі 320400,00грн.

19.05.2021 року Відділом ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65480922.

16.06.2021 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника.

Станом на 18.06.2021 підстави для повернення виконавчого документа стягувачу були відсутні.

На підтвердження позовних вимог позивач додав копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2021 ВП №65480922 (а.с.4), повідомлення начальника відділу з питань відрахувань з пенсій Управління з питань виплати пенсій ГУ ПФУ в Черкаській області від 22.06.2021 про те, що на підставі постанов державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та ВП №65480384 від 16.06.2021 (а.с.6) та повідомлення Уманського міського відділу ДВС Центрального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 18.06.2021 за №19207-4 на заяву ОСОБА_1 від 01.06.2021 про відсутність підстав про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.5).

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають таку правову регламентацію.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 16 ЦК України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами права визначено способи захисту прав та інтересів і цей перелік не є вичерпним.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням викладеного вище, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Пунктом 6 вказаної постанови Пленуму ВСУ визначено, що, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження», визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», визначено обов`язки державного виконавця, зокрема, те, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 вказував, що відповідачем було відкрито фіктивне виконавче провадження з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» на підставі підробних документів, чим заподіяна істотна шкода його авторитетові, правам та інтересам та просив: визнати небезпечним виконавче провадження 65480922 від 19.05.2021 проведене Відділом ДВС у місті Умань без правової визначеності; постановити окрему ухвалу про умисне порушення виконавчого законодавства Відділом ДВС у місті Умані при проведенні небезпечного виконавчого провадження 65480922 від 19.05.2021.

Проте, з огляду на долучені до позовної заяви докази, викладені вище норми права, державний виконавець, отримавши виконавчий документ про примусове виконання, діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Конституції України.

Доказів фіктивності виконавчого листа чи виконавчого провадження, про що вказує у позовній заяві ОСОБА_1 суду надано не було.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження порушення його прав, свобод чи законних інтересів.

Зміст апеляційної скарги ОСОБА_1 зводиться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, скаржник вказав, що виконавчий лист 705/1087/21 від 18.05.2021, виданий Уманським міськрайсудом, по вигаданій справі і є фальшивим, а відкрите виконавче провадження 65480911 фіктивне, а суддя лише з підстав політичного характеру порушив норми процесуального і процесуального права. При цьому змістовних доводів на підтвердження власних висновків в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не навів та належними доказами не підтвердив.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, апеляційна скарга позивача не містить.

Зважаючи на наявні у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається на підтвердження своїх позовних вимог.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.07.2024 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Так як скаржника звільнено від сплати судового збору згідно положень п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» як особу з інвалідністю І групи, витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції слід віднести на рахунок державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.07.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про небезпечне виконавче провадження залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції віднести на рахунок державного бюджету.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 10.09.2024.

Суддя-доповідач

Судді