_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3695/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Огренич І.В.
за участю секретаря Грабової Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держава Україна в особі Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди 36000 гривень, посилаючись на те, що 24.06.2022 о 16 годині 30 хвилин у м.Одесі, вул. Малиновського, 10, інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Одеській області сержантом поліції Драгієвим С.В. було розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі. За результатами розгляду вказаної справи було винесено постанову серії ЕАР №5524738 від 24.06.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 06.10.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задоволено; визнано протиправною та скасовано вказану вище постанову серії ЕАР №5524738, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Також позивач зазначив, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутності складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Вищевказаними діями йому завдано моральну шкоду, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В наслідок протиправних дій працівників патрульної поліції, незаконним притягненням до адміністративної відповідальності було грубо порушено його права, що завдало йому сильних душевних та фізичних страждань та вплинуло на його авторитет в суспільстві.
Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом, що і стало підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом.
Позивач та його представник повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, від представника позивача адвоката Цвігун А.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся, про причину неявки суд не повідомив, в матеріалах справи наявний відзив згідно якого, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що Департамент патрульної поліції не є органом, який здійснює оперативно-розшукову дiяльнiсть, не є органом досудового розслідування, прокуратури або судом, а вiдтак, дiя закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними дiями органів, що здійснюють оперативно-розшукову дiяльнiсть, органiв досудового розслідування, прокуратури i суду» (далі - Закон № 266/94-ВР) не розповсюджується на нього.
Представник відповідача також посилається на те, що дiї Департаменту патрульної пoлiцiї, Управління патрульної пoлiцiї в Одеськiй областi Департаменту патрульної пoлiцiї або його посадових осiб вiдносно громадянина ОСОБА_1 не визнавалися незаконними або протиправними жодним судовим рішенням. При цьому, сам факт закриття справи про адмiнiстративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивiльноправового характеру i не може бути доказом того, що дiї та бездiяльнiсть вiдповiдачiв заподiяли позивачу моральної шкоди. Окрім того, представник відповідача зазначає, що позивачем не було надано до суду жодних доказiв, якi пiдтверджуютъ завдання йому моральної шкоди.
20.06.2024 представником позивача було подано відповідь на відзив відповідно до якого, представник позивача зазначає, що статтею 13 Закону № 266/94-ВР передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (ч.2 ст. 1 цього Закону) .
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, 24.06.2022 о 16 годині 30 хвилин у м.Одесі, вул. Малиновського, 10, інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Одеській області сержантом поліції Драгієвим С.В. було розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі.
За результатами розгляду вказаної справи було винесено постанову серії ЕАР №5524738 від 24.06.2022 року, згідно якої 24.06.2022 о 16 годині 29 хвилин 08 секунд в м. Одесі по вул. Малиновського, 10 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «GOLF», р/н НОМЕР_1 , який належний ОСОБА_2 , здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення,передбачене ч.2 ст. 122 КпАП України, та до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510грн.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 06.10.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задоволено та визнано протиправною та скасовано постанову інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Драгієва С.В. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 24.06.2022 серії ЕАР №5524738, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Рішення Київського районного суду міста Одеси від 06.10.2022 набрало законної сили 08.11.2022, що підтверджується довідкою, сформованою засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 31.03.2023.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статтях 55, 56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР визначено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди у розмірах і у порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону № 266/94-ВРу наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц викладено правовий висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
За викладених обставин колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не вбачає підстав для відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про те, що закриття справи про адміністративне правопорушення дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України та статті 1 Закону № 266/94-ВР і не є у залежності від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу та чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
В постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини. Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про відсутність вини у діях працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених статтями 173, 185 КУпАП, є помилковими.
Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 686/16847/17, від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 591/1001/17, від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20.
Отже, закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Разом з тим ненадання суду працівниками поліції допустимих доказів для притягнення особи до адміністративної відповідальності, як і сам по собі факт закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчать про те, що особу притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.
Статтею 13 Закону № 266/94-ВР передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (ч.2 ст. 1 цього Закону) .
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат.
Постанова про адміністративні правопорушення серії ЕАР №5524738 від 24.06.2022 відносно ОСОБА_1 була складена 24.06.2022.
Рішення Київського районного суду міста Одеси від 06.10.2022 набрало законної сили 08.11.2022 .
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що термін незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності складає 4 місяці та 15 днів.
Враховуючи, що термін незаконного притягнення до адміністративної відповідальності складає 4 місяці та 15 днів, розрахунок моральної шкоди буде складати 36000 грн. (8000,00 грн. мінімальна заробітна плата станом на 01.04.2024 року х 4 місяці та 15 днів).
При цьому слід зазначити, що на час розгляду справи в суді першої інстанції, розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.04.2024 визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» і складає 8000 грн.
Враховуючи викладене, загальний розмір завданої моральної шкоди становить 36000 грн.
У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування (постанова Верховного Суду від 09 лютого 2022 року в справі № 522/6228/19).
При таких обставинах та зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд вважає вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 273, 274-279, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 -задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), в рахунок відшкодування моральної шкоди 36000 (тридцять шість тисяч) гривень 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.