Справа № 539/2674/24
Провадження № 2/539/960/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

за участі секретаря судового засідання Левченко А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представників відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження в залі суду м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спільне майно подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя, припинення права власності та визначення порядку спільного майна,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання права власності на спільне майно подружжя та просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 04.07.2024 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

05.08.2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя, припинення права власності та визначення порядку спільного майна, в якій позивач ОСОБА_3 просила: - припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки Hyundai Elantra державний номерний знак НОМЕР_1 , визнати право власності на автомобіль Hyundai Elantra державний номерний знак НОМЕР_1 за ОСОБА_1 ; - припинити право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , визнати право власності на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ; - стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю між вартістю її частки транспортного засобу та вартістю частки будинку ОСОБА_1 в сумі 80218,96 грн.

13.08.2024 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_3 адвоката Гамова В.В. про зменшення позовних вимог, відповідно до якої він просив прийняти зменшені позовні вимоги в наступній редакції: в порядку поділу майна подружжя припинити право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнати право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю між вартістю її частки транспортного засобу та вартістю частки будинку ОСОБА_1 в сумі 78648,92 грн.

13.08.2024 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя, припинення права власності та визначення порядку спільного майна було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спільне майно подружжя.

Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя, припинення права власності та визначення порядку спільного майна об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спільне майно подружжя, присвоєно об`єднаній справі № 539/2674/24 (провадження 2/342/960/2024), а також прийнято до розгляду заяву представника відповідача - адвоката Гамова В.В. про зменшення позовних вимог.

29.08.2024 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву від ОСОБА_1 , відповідно до якого він погоджується із вказаним порядком поділу майна, однак не погоджується із оцінкою, яка проведена без реального огляду стану автомашини та завищенням її ціни. Окрім того, зазначає, що вартість будинку, який бажає залишити собі відповідачка ОСОБА_3 занижена. Проти порядку розподілу не заперечує, проте просить суд прийняти вказаний відзив та провести розподіл майна відповідно до його останньої оцінки.

06.09.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника ОСОБА_3 адвоката Гамова В.В., відповідно до якого вони вважають, що розподіл майна подружжя таким чином, який зазначено у позовній заяві ОСОБА_3 до ОСОБА_6 є єдиним та очевидним варіантом поділу, а також категорично не погоджуються з доводами відповідача за зустрічним позовом, щодо надання в якості доказів оцінки майна.

Ухвалою суду від 09.09.2024 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від первісного позову до ОСОБА_5 про визнання права власності на спільне майно подружжя, а провадження у справі закрито. Окрім того, прийнято відмову позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя, припинення права власності та визначення порядку спільного майна, в частині стягнення різниці між вартістю частки транспортного засобу та вартістю частки будинку, а провадження у цій частині справи закрито.

Представник позивача ОСОБА_4 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просять зустрічний позов задовольнити та підтримують його.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 визнали зустрічний позов та не проти того, щоб позивачу ОСОБА_3 залишився будинок, а йому автомобіль.

Суд, вислухавши сторони за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що зустрічна позовна заява ОСОБА_3 , підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 у Міському палаці одруження м.Горлівка 27 вересня 1991 року був зареєстрований шлюб, актовий запис №2142.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.11.2022 року шлюб, зареєстрований 27 вересня 1991 року у Міському палаці одруження м.Горлівка, актовий запис №2142 розірвано (а.с.7-8).

За час шлюбу подружжям 15.07.2016 року було придбано нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , договір купівлі-продажу уклали на ім`я ОСОБА_8 відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №375078263 від 19.04.2024, будинок за адресою АДРЕСА_1 , власником зареєстровано ОСОБА_8 , відповідно до договору купівлі-продажу серія та номер: 1-1001, виданий 15.07.2016 року Державним нотаріусом Другої Лубенської ДНК (а.с.9-10).

Відповідно до висновку про оціночну вартість майна від 14.06.2024 року, вартість житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 становить 143779,00 грн (а.с.11).

Відповідно до висновку про оціночну вартість майна від 19.08.2024 року, вартість житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 становить 199200,00 грн.

Окрім того, за час шлюбу подружжям 14.11.2020 року було придбано транспортний засіб Hyundai Elantra, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку про оціночну вартість майна від 19.08.2024 року вартість транспортного засобу Hyundai Elantra, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 становить 169950, 00 грн.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем ОСОБА_1 зустрічного позову, а також те, що судом встановлено, що спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності сторін по справі, суд приходить до висновку, що зустрічний позов про поділ майна подружжя, обґрунтований та підлягає задоволенню, а отже слід припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки Hyundai Elantra державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску та на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 і в порядку поділу майна визнати право власності на автомобіль за ОСОБА_1 та визнати право власності на житловий будинок, за ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 60, 69-71 СК України, суд

ухвалив:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя, припинення права власності та визначення порядку спільного майна задовільнити.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки Hyundai Elantra державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

В порядку поділу майна визнати право власності на автомобіль марки Hyundai Elantra державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску за ОСОБА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

В порядку поділу майна визнати право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 16 вересня 2024 року.

Суддя Я.В. Просіна