Справа № 583/5053/23
15 січня 2024 року м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого - судді Соколової Н.О.,
при секретарі судового засідання Якубович В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи цивільну справу № 583/5053/23 за позовом
Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області до ОСОБА_1
про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю,
ВСТАНОВИВ:
20.10.2023 до суду звернувся представник позивача з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач в період з 12.02.2019 по 16.03.2020 (17 днів 10 місяців 2019 та 16 днів 2 місяці 2020) була власницею об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, нежитлової будівлі загальною площею 1352,6 м2 на підставі договору дарування нежитлових будівель від 12.02.2019 посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської Області Лебедєвою Л.М.
Внаслідок невжиття з боку відповідача заходів щодо оформлення права землекористування та оформлення відповідного договору оренди землі міська об`єднана територіальна громада в особі Охтирської міської ради не отримала плату за використання земельної ділянки у вигляді збережених без достатньої правової підстави коштів орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності.
Охтирською міською радою вживалися заходи щодо стягнення з ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів за період 17 днів 10 місяців 2019 р. та 16 днів 2 місяці 2020 р.
Розмір збитків у вигляді неотриманої орендної плати за землю комісією з визначення розміру збитків було встановлено - 197052.10 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив задовольнити з підстав, зазначених у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву не надала.
Беручи до уваги згоду представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з земельного законодавства.
Встановлено, що відповідачка, на підставі договору дарування нежитлових будівель від 12.02.2019 посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської Області Лебедєвою Л.М., в період з 12.02.2019 по 16.03.2020 (17 днів 10 місяців 2019 та 16 днів 2 місяці 2020) булавласницею об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, нежитлової будівлі загальною площею 1352,6 м2, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.08.2021 № 271340719, (а.с. 8-10).
Відповідно до акту з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 15.09.2022 № 02-09/82, затвердженого рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 25.10.2022 № 235, розмір збитків, завданих ОСОБА_1 використанням земельної ділянки без достатньої правової підстави, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за період 17 днів 10 місяців 2019 р. та 16 днів 2 місяці 2020 р. становить 197052,10 грн.
15.11.2022 за вих. № 01-14/2933 на адресу відповідачки надіслана копія акту з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 15.09.2022 № 02-09/82 з повідомленням, яке містить пропозицію у 30-денний термін з дня надходження цього повідомлення розглянути його разом з актом та про результати їх розгляду інформувати Охтирську міську раду. Також відповідачку повідомлено, що у разі визнання заявлених вимог, добровільне відшкодування збитків здійснюється в досудовому порядку шляхом укладення договору про відшкодування збитків (а.с.44).
Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 ЗК України, суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.
Положеннями ст. 80 ЗК України визначено, що територіальні громади, реалізують право власності на землі комунальної власності безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
В ч. 1 ст. 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 123 ЗК України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Згідно з вимогами ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
За приписами ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 152 ЗК України, власникам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
З наведеного вбачається, що відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.
Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини.
За приписами ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 04.12.2019 року по справі № 917/1739/17.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, які мала заплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Разом з тим, за приписами ст. 1212-1214 ЦК України для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
В той же час позивачем при обрахунку безпідставно збережених коштів орендної плати за використання земельної ділянки необґрунтовано застосовано ставку 6 % орендної плати замість 3% з огляду на те, що предметом спору у цій справі є стягнення не збитків чи орендної плати за користування земельною ділянкою, а суми, яка відповідає її еквіваленту, і яку відповідач має сплатити за фактичне користування земельною ділянкою. Розмір суми коштів, заявлений до стягнення повинен дорівнювати розміру недоотриманої місцевим бюджетом орендної плати, яку зобов`язаний був сплачувати відповідач за користування земельною ділянкою, з моменту набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані на ній. При цьому, положення законодавства України, що регулюють питання визначення розміру орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності, закріплюють право територіальної громади на отримання плати за користування земельною ділянкою комунальної власності незалежно від проведення нормативної грошової оцінки такої ділянки.
Відповідно до розділу 4 Положення про порядок оформлення права оренди земельних ділянок затвердженого рішенням Охтирської міської ради від 26.06.2018 року № 1175 МР обчислення розміру орендної плати за користування земельними ділянками здійснюється з урахуванням цільового призначення земельної ділянки, коефіцієнту індексації та індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативно грошову оцінку яких проведено у розмірі не більше 3 % їх нормативно грошової оцінки, для земель загального користування не більше 1 % їх нормативно грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь не менше 0,3% та не більше 1% їх нормативно грошової оцінки.
З матеріалів справи вбачається, що нерухомість відповідача знаходиться на земельній ділянці з цільовим призначенням розміщення та обслуговування майстерні по пошиву одягу, категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Відповідно до ставок орендної плати за земельні ділянки адміністративно територіальної одиниці, на яку поширюється дія рішення органу місцевого самоврядування затвердженого рішенням Охтирської міської ради від 26.06.2018 року № 1175 МР, ставка орендної плати на землі промисловості становить 3% (а.с. 35).
Таким чином, суд приходить до висновку, що нарахування безпідставно збережених відповідачем грошових коштів за використання ним земельної ділянки без правовстановлюючих документів повинне здійснюватися виходячи з 3 % ставки орендної плати від нормативно грошової оцінки спірної земельної ділянки.
Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11.08.2021 управління в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, нормативно грошова оцінка земельної ділянки, яку використовував відповідач становить 3003093,36 грн. (2019 - 365 днів = 8227,65 грн/день, 2020 - 366 днів = 8205,17 грн/ день)
Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову, питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам (49,95 % від 2955,80 грн) в сумі 1476, 42 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 279, 280-282, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області сплачений судовий збір в сумі 1476, 42 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Позивач: Охтирська міська рада Охтирського району Сумської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, 11, м. Охтирка, Сумська область, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Наталія СОКОЛОВА