Справа № 737/232/24
Провадження № 2/737/123/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
29 квітня 2024 року с-ще Куликівка
Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого суддіКоренькова А.А.
секретаря судового засіданняЧередниченка С. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 737/232/24
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ»
треті особиприватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна
приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович
провизнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
учасники справи та представники:не з`явились
В обґрунтування позову вказує, що вищевказаний виконавчий напис був виданий незаконно, оскільки на момент його видання п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, який передбачав можливість вчинення виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, був в судовому порядку визнаний незаконним та не чинним. Вказує, що відповідач посилається на наявність Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №925948000 від 19.03.2014 укладеним з Акціонерним товариством «УкрСибБанк» право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі договору відступлення права вимоги №20 від 09.07.2015 відступлені до ТОВ «ФК «УНОКАПІТАЛ» на підставі договору відступлення права вимоги №26.10.18-ДГ від 26.10.2018 на користь ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ». Ані жоден із попередніх кредиторів, а не нинішній не повідомляли про відступлення права вимоги за кредитним договором, необхідності сплатити кошти та наявності фінансових претензій. З сумою заборгованості категорично не погоджується, оскільки особисто не підписувала Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №925948000 від 19.03.2014, даний кредитний договір між ОСОБА_2 та АТ «УКРСИББАНК» в належній формі не укладався, так як сторони в належній формі не узгодили усіх істотних умов договору, договір не містить електронного цифрового підпису сторін правочину, в тому числі шляхом застосування одноразового алфавітно-цифрового ідентифікатора.
В судове засідання учасники справи не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. за місцем знаходження нотаріальної контори судових викликів та повідомлень не отримав, витребувані судом докази не надав.
Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль В.О. на вимогу суду надав матеріали виконавчого провадження, справу просив розглядати за його відсутності.
Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою, наявною в матеріалах провадження, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву та витребувані судом докази не надав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив.
На підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні фактичні обставини та правовідносини, що існують між сторонами.
23.08.1997 позивачем було укладено шлюб та змінено прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с.8).
Рішенням Куликівського районного суду від 26.04.2024 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 присвоєно дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.9-10).

10.07.2021 позивачем укладено шлюб та змінено прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с.11).

На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем В.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 27738 від 18.12.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» боргу в сумі 25275,53 грн. (а.с. 38).

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Проте, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили, пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року був визнаний незаконним та не чинним.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття.»

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені Офіційний вісник України від 21 березня 2017 року № 23.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та АТ «УкрСибБанк», право вимоги за яким перейшло відповідачу, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 18.12.2021, тобто в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору.

Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису реєстровий № 27738 від 18.12.2021 року приватний нотаріус керувався нечинними нормативними актами, та не мав права в силу закону вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп., згідно квитанції до платіжної інструкції № 44265274 від 28.02.2024.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» (м. Київ, вул. Івана Кудрі, буд. 309) - задовольнити повністю.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною від 18 грудня 2021 року, зареєстрований в реєстрі під № 27738, яким з ОСОБА_3 стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 25275,53 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» (м. Київ, вул. Івана Кудрі, буд. 309) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.)

4. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

5. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

7. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

8. Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

9. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.

10. Повний текст рішення складений 29 квітня 2024 року

Суддя Андрій КОРЕНЬКОВ