Справа №760/539/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про звільнення майна з-під арешту, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві і просить:

- зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1 , що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження НОМЕР_1 від 16.12.2013 ВДВС Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві за реєстровим номером обтяження: 3885083;

- виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, реєстраційний запис №3885083 від 17.12.2013 про арешт нерухомого майна.

Обгрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що на виконання постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.10.2013 було видано виконавчий лист №826/13027/13-а від 25.11.2013 про стягнення з неї на користь держави 228 421,13 грн.

Державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м.Києві на підставі вказаного виконавчого листа, постановою від 16.12.2013 відкрито виконавче провадження НОМЕР_1.

В рамках вказаного виконавчого провадження, постановою державного виконавця було накладено арешт на все майно боржника та заборону його відчуження, про що зроблено відповідний запис за номером 28850837 від 17.12.2013.

17.11.2014 в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1, виконавчий документ було повернуто стягувачу.

04.09.2019, після повторного пред`явлення стягувачем виконачого листа №826/13027/13-а, виданого 25.11.2013 Окружниим адміністративним судом м.Києва, до виконання, державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м.Києві було відкрите ВП НОМЕР_2.

26.06.2017 в рамках даного виконавчого провадження, виконавчий документ було повернуто стягувачу, а також встановлено стягувачу в особі ДПІ у Солом`янському районі м.Києва строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання до 26.09.2017.

Позивач вважає, що з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.05.2016 у справі №826/12932/15, підстави для примусового стягнення з неї 228 421,13 грн. відсутні, а тому виконавче провадження НОМЕР_2 є закінченим.

Однак, завершивши виконавчі дій у ВП НОМЕР_1 та ВП НОМЕР_2, державним виконавцем не було знято арешт та заборону відчуження усього майна боржника.

Позивач вказує, що вищевказані дії державного виконавця порушують її права, в тому числі право власності, а тому просить задовольнити позов.

Ухвалою судді від 16 січня 2020 року у справі за відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, відносин; інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За правилом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншою посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, зі скаргою, в порядку ст. 447 ЦПК України, на дії/бездіяльність державного/приватного виконавця сторона виконавчого провадження може звернутися лише у випадку, якщо такі дії/бездіяльність допущені при виконанні судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Тобто, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України та його примусовим виконанням.

Згідно з ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного участині шостійстатті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В порядку цивільного судочинства розглядаються позови про зняття арешту з майна, які можуть бути пред`явлені власником, а також особами, які володіють на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в таких справах є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Також в порядку цивільного судочинства у відповідності з ст. 447 ЦПК України розглядаються скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, ухвалених у відповідності до цього Кодексу.

Позивач пред`явив позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється. Майно, звільнити з-під арешту яке просить позивач, було арештоване саме як власність позивача. Не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.

Водночас, позивачем не оскаржуються дії (бездіяльність) державного виконавця щодо виконання судового рішення, постановленого у відповідності до приписів ЦПК України.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п`ята статті 82 Закону про виконавче провадження). У зв`язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки у позові оскаржується бездіяльність державного виконавця під час виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом м.Києва №826/13027/13-а від 25.11.2013, то зазначений позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПКУкраїни суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного вище, виконавчого документа, в межах якого оскаржуються дії старшого державного виконавця, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому провадження в справі підлягає закриттю.

Одночасно суд роз`яснює, що позивач має право звернутись з зазначеним позовом у відповідності до приписів КАС України до Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 255 ч.1 п.1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження в справі за позовом позовом ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про звільнення майна з-під арешту - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А.Усатова