Дата документу 22.08.2024
Справа № 334/4422/24
Провадження № 2/334/2139/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Добрєва М.В., при секретарі Зайцевій С.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.05.2024 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість за надані комунальні послуги, та в обґрунтування заявлених вимог зазначає наступне.

Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.11.2016 року по 30.04.2024 року Концерн «МТМ» надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води в житлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , на загальну суму 49 883,37 грн. Споживачем вказаних послуг є відповідач, який не здійснює оплату за надані послуги у повному обсязі, у зв`язку з чим заборгованість залишається не погашеною.

Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за вказаний період, а також стягнути судові витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

08.07.2024 року відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, де зазначив, що проти позову заперечує, просить застосувати строки позовної давності.

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст.ст.67,68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення.

За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Споживач згідно ч. 3ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За нормами ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі наступне.

Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.11.2016 року по 30.04.2024 року надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води на загальну суму 49 883,37 грн., в житлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Сума заборгованості за вказаний період залишається непогашеною, що підтверджується відповідним розрахунком.

Щодо заяви відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності та застосування наслідків такого пропуску, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Частиною 1ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

При цьому, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16.

У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач здійснював наступні платежі: листопад 2016 року - 150 грн., грудень 2016 року - 100 грн., березень 2017 року 1968,86 грн., травень 2017 року - 300 грн., липень 2017 року - 200 грн., серпень 2017 року - 300 грн., вересень 2017 року - 400 грн., листопад 2017 року - 400 грн., грудень 2017 року 500 грн., квітень 2018 року - 200 грн., травень 2018 року - 200 грн., квітень 2019 року - 600 грн., липень 2017 року - 725 грн., січень 2020 року - 1000 грн., червень 2020 року - 600 грн., вересень 2020 року 1200 грн., листопад 2020 року 552,64 грн., лютий 2021 року 790 грн., квітень 2021 року 300 грн., липень 2021 року 500 грн., що свідчить про переривання перебігу позовної давності, а тому доводи відповідача щодо звернення позивача до суду за межами строку позовної давності не заслуговують на увагу.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води в сумі 49 883,37 грн.

В порядку ст. 141 ЦПК України, при задоволені позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ), на користь Концерну «Міські теплові мережі» (Установа банку: Філія АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, , поточний рахунок UA0047922, отримувач: КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ») заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води за період з 01.11.2016 по 30.04.2024 в розмірі 49 883 (сорок дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят три) гривні 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ), на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_2 в ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, , отримувач: КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ») судовий збір в розмірі 2 422 гривень 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.