УХВАЛА

16 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 761/26648/22

провадження № 61-12329ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Комерційний банк «Земельний Капітал», про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року (повний текст складено 02 липня 2024 року) у справі № 761/26648/22.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

І. Щодо підстав касаційного оскарження

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої

статті 389 ЦПК України, особа, яка подає скаргу має враховувати, що частина перша статті 411 ЦПК України в чинній редакції містить сім, а частина третя цієї статті - чотири, окремих пункти в яких викладено підстави для скасування судового рішення. Отже, у разі посилання на пункт 4 частини другої

статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження, заявник має конкретизувати, які саме випадки передбачені відповідними пунктами частин першої та/або третьої статті 411 ЦПК України наявні, на його думку, для скасування судових рішень та обґрунтувати свої доводи.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

В поданій касаційній скарзі заявник зазначає, що підставами касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року є пункти 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а також частина третя статті 411 ЦПК України.

Натомість не конкретизує, які саме випадки передбачені відповідними пунктами частин першої та/або третьої статті 411 ЦПК України наявні, на його думку, для скасування судового рішення, а крім того не зазначає постанови Верховного Суду, в яких викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах, які не були враховані апеляційним судом при вирішення спору по суті.

ІІ. Щодо надання копій касаційної скарги для інших учасників справи.

Відповідно до положень пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Касаційна скарга подана ОСОБА_1 в паперовій формі, однак в порушення вимог статті 392 ЦПК України до не ї не додано копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

ІІІ. Щодо сплати судового збору

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги до касаційної скарги додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, відповідно до якого просив:

1. визнати неправомірною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал» Міхно Сергія Семеновича, яка полягає у ненаданні у встановлений законом строк відповіді на заяву про визнання кредитором від 13 жовтня 2021 року;

2. зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал» Міхно Сергія Семеновича розглянути заяву

ОСОБА_1 про визнання кредитором від 13 жовтня

2021 року та надати на неї відповідь у встановлений законом строк;

3. стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь

ОСОБА_1 збитки в розмірі 30 грн понесених витрат на послуги поштового зв`язку за надсилання заяви від 13 жовтня 2021 року;

4. стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь

ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 12 984,60 грн.

Таким чином, позивачем було заявлено дві немайнові та одну майнову вимогу.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня

2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал» щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 13 жовтня 2021 року у частині вимог, які не стосуються визнання його кредитором, у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал» розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 жовтня 2021 року у частині вимог, які не стосуються визнання його кредитором, та надати на неї відповідь в цій частині у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 500 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал» на користь держави судовий збір в сумі 2 023,01 грн.

Додатковим рішення Шевченківського районного суду міста Києва

від 23 листопада 2023 року стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1 144 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал» - Міхно Сергія Семеновича задоволено. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал» (ліквідація) витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 034,50 грн.

В поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2022 року - 2 481 гривні

Оскільки позов було подано в 2022 році, а також враховуючи, що позивачем було заявлено дві немайнові та одну майнову вимогу, то розмір судового збору за подану касаційну скаргу становить 5 954,40 грн (992,40 х 3 х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

1) надання уточненої касаційної скарги із зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі. До касаційної скарги поданої в електронній формі мають бути додані докази її надіслання іншим учасникам справи;

2) надання копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи;

3) надання документу про сплату судового збору або документу, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року у справі № 761/26648/22 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович