Справа № 953/7675/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Кіндера В.А., за участю секретаря Сергієнко К.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, який поданий представником позивача, адвокатом Куліковою Г.Д., до відповідача про стягнення заборгованості за розпискою. Позов мотивований тим, що у липні 2023 року позивач надала відповідачу грошові кошти в сумі 7160,00 євро, які остання зобов`язалась повернути до 30.04.2024 року. Проте, станом на день звернення до суду, відповідач зобов`язання не виконала в повному обсязі, зберіглась заборгованість в розмірі 2560,00 євро.

Позивач, представник позивача, відповідач в судове засідання не з`явились.

Від представника позивача до суду подана заява про закриття провадження у справі та повернення сплаченого судового збору. В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначає, що після відкриття провадження Відповідач добровільно повернула розмір спірної заборгованості за розпискою, а тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Клопотання представника позивача є таким, що підлягає відхиленню у зв`язку із наступним.

Згідно з п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 09.09.2020 у справі №750/1658/20, яке враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин на підставі ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що у задоволені заяви про закриття провадження у справі та повернення сплаченого судового збору необхідно відмовити. Зважаючи на диспозитивність цивільного судочинства, надати сторонам час для формування їх правової позиції у справі, а тому відповідно до ч.2 ст.240 ЦПК України в судовому засіданні оголосити перерву.

Керуючись, ст. ст. 240, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача, адвоката Кулікової Г.Д. про закриття провадження у справі та повернення сплаченого судового збору відмовити.

Подальший судовий розгляд справи призначити у судовому засіданні у приміщенні суду за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 7-Б. на 10.10.2024 о 11:00 год.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч.2. ст.353 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (ч.2 ст.261 ЦПК України).

Суддя: Кіндер В.А.