ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/802/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря - Дідух М.Є.

та представника позивача

адвоката Деркач О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 607/19744/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриців Ольга Ярославівна на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2024 року, постановлену суддею Кунець Н.Р. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2023 року Позивач Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся у суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.06.2024 у справі №607/19744/23, позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишено без розгляду.

20.06.2024 через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Гриців О.Я. подала суду заяву про ухвалення додаткового рішення, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій остання просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в користь ОСОБА_1 40 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви вказує, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.06.2024 позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 06.02.2014, залишено без розгляду. Разом з тим, відповідач, з вказаним рішенням не погоджується, вважає його таким, що не ґрунтується на засадах верховенства права, не законним і не обґрунтованим, оскільки суд безпідставно, з порушенням вимог ст. 257 ЦПК України, залишив позов без розгляду за заявою сторони позивача, а відтак відповідач вважає, що з позивача необхідно стягнути понесені нею витрат, що пов`язані з розглядом справи у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.07.2024 у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гриців Ольги Ярославівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Гриців О.Я. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в користь ОСОБА_1 40000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що відповідач має гарантоване законом право на компенсацію витрат, які були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, з огляду на конкретні обставини справи. Також слід врахувати, що в даній справі відповідачу надавалася правова допомога адвокатом згідно укладеного між ними договору, кваліфікація і повноваження адвоката підтверджені, така правова допомога була надана реально, а стороною відповідача доведено, що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони.

Звертає увагу суду на те, що згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області провадження у справі №607/19744/23 було відкрито 18.10.2023 року. В провадженні суду справа перебувала до 19.06.2024 8 місяців. За цей час, відповідачу, для обґрунтування своєї позиції та заперечень, необхідна була правнича допомога для підготовки наступних документів:

- підготовка та складання заяви про відкладення справи;

- підготовка та складання відзиву на позов;

- підготовка, складання та подання заяви про долучення письмових доказів;

- підготовка, складання та подання заперечення (на відповідь на відзив);

- підготовка, складання та подання заперечення (щодо заяви про залишення

позову без розгляду;

- заява про ухвалення додаткового рішення.

Зазначає, що мало місце незаконне списання коштів з банківських карток ОСОБА_1 , яке відбулось 13 січня 2023 року. 15.01.2023 відповідачем ОСОБА_1 було подано заяву в Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з вимогою про повернення 87444,39 грн, а також пені в розмірі 0,1 відсотка суми неналежногопереказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми та надання інформації щодо проведеного службового розслідування по факту незаконного використання коштів з карток.

Однак, у відповідь на звернення отримала відмову за № 20.1.0.0.0/7-230117/10880 від 18.01.2023, у якій вказано, що Банк не може повернути кошти та рекомендував звернутися до правоохоронних органів. Службове розслідування станом на 13.10.2023 (день подання позову) проведено не було. І лише до відповіді на відзив сторона позивача додає Висновок службової перевірки, що був проведений в березні 2024 року більше ніж через рік після вчинення шахрайських дій.

В даному ж висновку позивач підтверджує та покроково описує факт шахрайських дій, що мали місце 13.01.2023 по картках відповідача - клієнтки ОСОБА_1 .

Таким чином, позивачем було завчасно подано позов, ще до проведення Банком службової перевірки, а це свідчить про необґрунтовані дії позивача та зловживання ним процесуальними правами.

Тобто учасником процесу в даному випадку позивачем, було використано свої суб`єктивні процесуальні права з метою, яка суперечить завданням судочинства.

Наведені обставини свідчать про необґрунтованість дій позивача при зверненні до суду та під час розгляду справи, що є підставною для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачем, в якій позов був залишений без розгляду згідно вимог ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не поступав.

Представник позивача адвокат Деркач О.Р. у судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною, а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Представник відповідача адвокат Гриців О.Я. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення відповідає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.06.2024 у справі №607/19744/23, позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишено без розгляду.

Постановою Тернопільського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриців Ольга Ярославівна залишено без задоволення, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року залишено без змін.

20.06.2024 через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Гриців О.Я. подала суду заяву про ухвалення додаткового рішення, про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в користь ОСОБА_1 40 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат відповідачем ОСОБА_1 подано: копії договору про надання правової допомоги від 16.01.2023 та акту виконаних робіт від 19.06.2024

Відмовляючи у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гриців Ольги Ярославівни про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Крім того, залишення заяви без розгляду у зв`язку із поданням заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Отже, саме по собі залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідачем не доведено, що такі витрати виникли внаслідок необґрунтованих дій позивача в ході розгляду справи чи зловживання ним процесуальними правами

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин 5, 6 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 ст.141 ЦПК України.

Частиною 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться в п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічний висновок викладений в постановах КЦС у складі Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 148/312/16-ц, від 14 січня 2021 року в справі №521/3011/18, від 02 листопада 2022 року в справі №440/296/19, від 30 листопада 2022 року в справі №295/2963/21.

У справі, яка переглядається, встановлено що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.06.2024 позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишено без розгляду, з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Проте, звертаючись з клопотанням про стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у цивільній справі № 607/19744/23, представник ОСОБА_1 - адвокат Гриців О.Я. не зазначила, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи, на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Доводи заявника про те, що звернення позивача до суду із заявою про залишення позову без розгляду свідчить про його передчасність, а отже необґрунтованість дій позивача та зловживання ним процесуальними правами, колегія суддів відхиляє, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Отже, саме по собі залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача.

Крім цього, слід зазначити, що в даній справі не постановлено ухвали про визнання зловживанням стороною позивача процесуальними правами відповідно до ч.2 ст.44 ЦПК України.

Із ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року вбачається, що ознак зловживання позивачами процесуальними правами, встановленими ст.44 ЦПК України, у справі не встановлено, а так само і не встановлено необґрунтованих дій позивачів стосовно відповідача ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач ОСОБА_1 не довела необґрунтованість дій позивача чи зловживання ним своїми процесуальними правами у даній справі. Позивач діяв у відповідності до наданих їм прав, передбачених статтями 43, 49 ЦПК України, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив ухвалу, що відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції необхідно покласти на ОСОБА_1 в межах понесених нею сум.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриців Ольга Ярославівна залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на ОСОБА_1 , в межах понесених нею сум.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 вересня 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома