ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/160/22 Головуючий суддя І інстанції Цвіра Д. М.
Провадження № 22-ц/818/653/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення плати за користування житлом
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шмуйлової Інни Миколаївни на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року по справі № 623/160/22 за позовом Ізюмського комунального підприємства теплових мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги,

встановив:

У січні 2022 року Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж звернулось до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді територіальної громади м. Ізюм Харківської області.

Вказано, що на ОСОБА_1 відкритий абонентський рахунок № НОМЕР_1 для оплати послуг, що надає Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж.

Зазначено, що станом на грудень 2021 року за споживачем рахується заборгованість в розмірі 23 269 грн. 13 коп. (за період з вересня 2018 року по грудень 2021 року), у зв`язку із чим позивач просив задовольнити його вимоги.

09 лютого 2022 року відповідачем подано до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає частково. Просить суд врахувати пропущені строки позовної давності, а саме: за період з вересня 2018 року по січень 2019 року.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №399/0/15-23 від 20.04.2023«Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області» змінено з 01 травня 2023 року територіальну підсудність судових справ Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Дзержинському районному суду міста Харкова.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року було частково задоволено позов.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Шмуйлова І.М. просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Ізюмського комунального підприємства теплових мереж. Вважає зазначене рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно не застосував наслідки спливу трирічного строку позовної давності, з приводу чого відповідачка подала до суду відповідну заяву, за період з 01.01.2019 по 01.01.2022 року, та не врахував квитанції про сплату за послуги, а також нарахованого обов`язкового платежу по субсидії, відповідних до яких заборгованість у відповідачки відсутня та є переплата за надані послуги. З цього приводу до апеляційної скарги був доданий відповідний розрахунок та квитанції.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи з урахуванням характеру спору та ціни позову, - у письмовому провадженні, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржене рішення суду відповідає.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції навів наступні мотиви свого рішення.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за період з вересня 2018 року по грудень 2021 року становить 23 269, 13 грн.

Разом з цим, з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 21.01.2022 року.

З огляду на зазначене, те, що розрахунковим періодом розрахунку за теплову енергію, що споживається, є календарний місяць, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу, а також те, що позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строку позовної давності, а саме за період з 21.01.2019 року по 01.12.2021 року в розмірі 18 678,75 грн.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов судом задоволений частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі - 1984,80 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг позивача Ізюмського комунального підприємства теплових мереж за адресою: АДРЕСА_1 .

На ім`я ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Як вбачається з відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу вбачається, що загальна сума заборгованості з оплати наданих послуг за період з вересня 2018 року по грудень 2021 року становить 23 269, 13 грн.

Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» надаються послуги з теплопостачання та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.

Відповідачка у відзиві на позов визнала заявлені вимоги в межах трирічного строку позовної давності за період з січня 2019 по грудень 2021 року та просила у зв`язку з цим застосувати наслідки його спливу (а.с. 18-19).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦПК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно до ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Виходячи з наведеного суд першої інстанції обґрунтовано застосував правові висновки, які були висловлені у постановах ВС від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що суд не врахував квитанції про сплату нею заборгованості та суми субсидії, оскільки всупереч вимог щодо добросовісного користування своїми процесуальними права та виконання процесуальних обов`язків відповідачка, яка була належним чином представлена в суді першої інстанції адвокатом та користувалася правничою допомогою не повідомила суд першої інстанції про сплату заборгованості та використання субсидій, не надала цих доказів на підтвердження цих обставин.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Такі правові висновки були висловлені у постанові ВС від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19 (провадження № 61-9218св21), які є доречними у даній справі.

Тому наведені з цього приводу доводи скарги та додані до скарги письмові докази копії квитанції та інші документи колегія суддів за відсутності поважних причин, які б істотно зашкодили відповідачці надати такі аргументи та докази до суду першої інстанції, відповідно до змісту норми ст. 367 ЦПК України відхиляє.

Крім того, колегія суддів розцінює таку умисну суперечливу поведінку сторони відповідачки, яка в суді першої інстанції частково визнавала позов, а в апеляційній скарзі заявила про його безпідставність з огляду на відсутність заборгованості та її погашення, як зловживання процесуальним правом, оскільки її мета не відповідає основному завданню цивільного судочинства, визначеного у ст. 2 ЦПК України: завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Визначених у ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368,п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шмуйлової Інни Миколаївни - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 21 травня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.