Провадження № 2/466/530/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Мошовській М.-О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

02.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг», місце знаходження за адресою: м. Київ, вул. Проф. Підвисоцького,10/10, звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» (01103, м. Київ, вул. Підвисоцького Професора, буд. 10/10, Код ) заборгованість за Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.09.2023 8 Кредитним договором № 5024413 від 22.01.2021 року у розмірі 36040,80 грн.; збитки завдані інфляцією у розмірі 3534,48 грн.; три проценти річних у розмірі 703,12 грн.; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2147,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. покласти на Відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5024413 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН», визначають умови та порядок укладання договорів з клієнтами, порядок їх зберігання, а також зберігання інших документів, пов`язаних з наданням цього виду фінансових послуг, та систему захисту інформації, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством та Позичальником (Правила надання кредиту знаходяться в публічному доступі на сайті Товариства: credit-pro.com.ua/).

Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт Товариства: credit-pro.com.ua/ обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримала грошові кошти у сумі 3000,00 грн., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу.

Волевиявлення відповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі, відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України.

Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

Посилається на те, що кредитний договір №5024413 від 22.01.2021 року був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор НОМЕР_2 було направлено позичальнику 2.201.2021 на номер мобільного телефону вказаний нею в заявці на отримання грошових коштів 16 та введено позичальником у відповідне поле на сайті товариства 22.01.2021 о 16:51 годині, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, товариством було перераховано грошові кошти в сумі 3000,00 грн. на банківську карту , що належить відповідачці, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН».

Відповідно до умов кредитного договору товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 3000,00 грн. строком на 15 днів зі сплатою 1,02 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит.

18.05.2021 між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №18/05.2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5024413 від 22.01.2021.

Відповідно до реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості, який є невід`ємним додатком № 1 до договору про надання фінансових послуг факторингу №18/05.2021 від 18.05.2021 до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором № 5024413 від 22.01.2021 в сумі 10245,00грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 459,00грн. - сума простроченої заборгованості, 6786,00грн. - сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам.

Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором № 5024413 від 22.01.2021 не погашена.

Загальна сума заборгованості станом на 08.09.2023 року за кредитним договором №5024413 від 22.01.2021, становить 36040,80 грн., яка складається з наступного: 10245,00 грн. - розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 25795,80,00 грн. - сума нарахованих відсотків станом на 08.09.2023.

Позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь: - збитки завдані інфляцією за період із 18.05.2021 по 08.09.2023 у розмірі 3534,48грн.; - три проценти річних у розмірі 703,12грн. за період із 18.05.2021 по 08.09.2023, та судові витрати по справі.

Зважаючи на викладене, оскільки відповідач добровільно не бажає повернути суму боргу за кредитом, змушене звернутись до суду із заявленими вимогами.

Ухвалою судді від 06.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі(а.с.52).

Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, на адресу суду подала відзив, в якому просить відмовити у задоволенні даного позову. Інших заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.01.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №502413 від 22.01.2021, який був підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор НОМЕР_2 було направлено позичальнику 22.01.2021 на номер мобільного телефону вказаний нею в заявці на 16 було введено позичальником у відповідне поле на сайті товариства 22.01.2021 о 16:51 годині, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, товариством було перераховано грошові кошти в сумі 3000,00 грн. на банківську карту, що належить відповідачу, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняла пропозицію товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН».

Відповідно до умов кредитного договору товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» надав ОСОБА_1 у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 3000,00 грн. строком на 15днів зі сплатою 1,02 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» №399/08 від 28.08.2023 як технологічного оператора платіжного сервісу Platon.

Як вбачається із графіку платежів дата надання позики 22.01.2021, дата погашення позики по договору 06.02.2021 року відсоткова ставка становить 1,02%, сукупна вартість позики складає 116% від суми позики та становить 3459 гривень у грошовому вираженні.

Довідкою щодо ідентифікації позичальника в системі ТзОВ «ФК «АРАГОН» підтверджено анкетні дані позичальника ОСОБА_1 , щодо підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором.

18.05.2021 між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №18/05.2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5024413 від 22.01.2021.

Згідно акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу№ 18/05.2021 від 18.05.2021 року ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» отримала від ТОВ «ФК «АРАГОН» реєстр боржників.

Відповідно до Реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості, який є невід`ємним Додатком № 1 до договору про надання фінансових послуг факторингу №18/05.2021 від 18.05.2021 до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями Відповідача за кредитним договором № 5024413 від 22.01.2021 в сумі 36040,80грн., з яких: 10245,00 грн. розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 25795,80 грн. сума нарахованих відсотків станом на 08.09.2023

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №5024413 від 22.01.2021 станом на 08.09.2023 року загальна сума заборгованості становить 36040,80гривень, нарахування % здійснювалося на тіло кредиту з відсотковою ставкою 1,02%.

Розрахунком заборгованості підтверджено розмір нарахованих відсотків за користування кредитними коштами.

В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору.

Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором №5024413 від 22.01.2021 не погашена.

Разом з тим, відповідно до ст.625 ЦК України позивачем надано розрахунок збитків завданих інфляцією за період із 18.05.2021 р. по 08.09.2023 р. у розмірі 3534,48грн.; три проценти річних у розмірі 703,12 грн. за період із 18.05.2021 р. по 08.09.2023 р.

Загальна сума заборгованості станом на 08.09.2023 за кредитним договором №5024413 від 22.01.2021, становить 36040,80грн., яка складається з наступного: 10245,00грн - розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги,- 25795,80 грн. - сума нарахованих відсотків станом на 08.09.2023.

Крім цього, збитки завдані інфляцією за період із 18.05.2021 р. по 08.09.2023 р. у розмірі 3534,48грн.; три проценти річних у розмірі 703,12 грн. за період із 18.05.2021 р. по 08.09.2023.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання нею кредитних коштів, а також неналежне виконання відповідачкою умов договору. Розрахунок заборгованості та виписки по рахунку підтверджують існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані жодними доказами.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Правовою підставою заявлених Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення.

Як вбачається із матеріалів справи, договір про надання коштів у позику № 5024413 від 22.01.2021 року укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA220393 позичальника ОСОБА_1 . Підписанням цих договорів ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомилася на сайті кредиторів з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, яка розміщена на його сайті.

Відповідно до частин 1,3,4,7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналого власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналого власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Доказів того, що ОСОБА_1 сплатила заборгованість за договором позики, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку.

З урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Також судом встановлено, що за наявним у матеріалах справи, за кредитним договором право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ», що підтверджується договором факторингу №18/05.2021 від 18.05.2021 року.

Отже, суд вважає, що із заявлених позовних вимог та розрахунків заборгованості вбачається наявність заборгованості по кредитному договору на загальну суму 36040,80гривень.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором № 5024413 від 22.01.2021 року не погашена.

Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС ФАКТОРИНГ», вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, та відсотків за їх користування із врахуванням ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вище викладене, позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь: - збитки завдані інфляцією за період із 18.05.2021 р. по 08.09.2023 р. у розмірі 3534,48грн.; три проценти річних у розмірі 703,12 грн. за період із 18.05.2021 р. по 08.09.2023.

Позивачем проведено та надано розрахунок трьох процентів річних в розмірі, який відповідачем не спростований, перевірений судом, а тому приймається судом як належний.

Відповідно до ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відзиву на позов, докази, які спростовують позовні вимоги та докази відсутності заборгованості за кредитним договором відповідач суду не надала.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню непогашена заборгованість за кредитним договором № 5024413 від 22.01.2021 у розмірі 36040,80грн., збитки завдані інфляцією у розмірі 3534,48 грн., а також три проценти річних у розмірі 703,12грн.

Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, та відсотки за його користування, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС ФАКТОРИНГ», є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2147,20 гривень.

Щодо вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., то суд вказує на таке.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представником позивача на виконання вказаних вище вимог, а саме підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень, суду надано договір про надання правничої допомоги № 2023/09/18 від 18 вересня 2023 року; протокол погодження видів правничої допомоги та договірної ціни від 18.09.2023 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 19.09.2023 року; рахунок №1 від 20.09.2023 року на оплату правничої допомоги за договором № 2023/09/18 від 18.09.2023 року; платіжну інструкцію №1632 від 21.09.2023 р. на суму 3000 гривень.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

При вирішенні питання про розмір судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. З урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, вказана сума цілком співмірна з витраченим часом та обсягом проведених робіт.

Вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також співмірність витрат на оплату послуг адвоката із тривалістю і складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, предметом позовних вимог та значенням справи для сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу, в розмірі 3000 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 612, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованість за Кредитним договором № 5024413 від 22.01.2021 року у розмірі 36040,80 грн.; збитки завдані інфляцією у розмірі 3534,48 грн.; три проценти річних у розмірі 703,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2147,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВВС-ФАКТОРИНГ», місце знаходження за адресою: 01103, м. Київ, вул. Підвисоцького Професора, буд. 10/10, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова