Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/845/24
Провадження № 2/935/567/24
У Х В А Л А

18 березня 2024 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Янчук В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Одночасно із позовною заявою позивачем подано клопотання, відповідно до якого остання просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на ч.1 ст. 136 ЦПК України, обгрунтовуючи це тим, що її майновий стан не дозволяє їй сплатити судовий збір.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, а також клопотання, суд дійшовши до висновку, що в задоволенні даного клопотання слід відмовити, а позовну заяву слід залишити без руху, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Питання про відстрочення або звільнення від його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір».

Статтею 8 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За таких обставин, основною умовою для відстрочення або звільнення від сплати судового збору є майновий стан особи, що звертається до суду. Особа має довести той факт, що її майновий стан дійсно є таким, що змушує її звернутись до суду з проханням про відстрочку або звільнення від сплати судового збору, тобто вона повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, за приписами зазначеної норми, звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, які є вичерпними, та є правом, а не обов`язком суду.

На підтвердження свого майнового стану позивачем надано наступні докази:

- копію довідки Ліцею № 5 імені Т.Г. Шевченка Коростишівської міської ради, № 31 від 22.02.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 за період з 01.09.2023 по 31.01.2024 нараховано та виплачено 22956,99 грн.;

- відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 06.03.2024;

- відомості про застраховану особу форма ОК-5 ОСОБА_3 за період 2008 по 2023 рік.

Водночас, вищевказані докази не є такими, що підтверджують об`єктивно майновий стан позивача й відповідно не доказують, що її майновий стан на даний час у повному обсязі чи частково перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Твердження позивача, що остання не працює та на протязі останнього року не отримує ніяких доходів, спростовується доказами наданими самим позивачем, протилежне матеріали поданого клопотання не містять.

Відтак, наявних в матеріалах справи доказів недостатньо для ствердження про незадовільний майновий стан позивача й, відповідно, необхідності її звільнення з цих підстав від сплати судового збору суду.

У ст. 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на встановлене, суд позбавлений можливості оцінити майновий стан позивача, а тому не вбачає підстав для звільнення її від сплати судового збору, оскільки звільнення від сплати судового збору допускається лише у виключних випадках. При цьому, суд бере до уваги, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. Позивач не зверталась до суду з клопотаннями про відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення розміру судового збору.

Враховуючи вищевикладене, доводи позивача не можуть бути підставою для звільнення її від сплати судового збору, оскільки справляння судового збору переслідує законну мету. Відтак, вважаю, що підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні, а тому її клопотання задоволенню не підлягає, а позовну заяву слід залишити без руху.

Варто зазначити, що відмова у задоволенні заявленого клопотання не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Судом також враховано той факт, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Ознайомившись з формою та змістом позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, а саме, позивачем при зверненні до суду з даним позовом не дотримано вимог, передбачених ст. 175,177 ЦПК України:

- до позовної заяви не доданий документ про сплату судового збору.

Згідно пп. 3 п. ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки, станом на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 грн, тому судовий збір за подання даної заяви складає 1211,20 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладені обставини, вважаю за необхідне залишити заяву без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

На підтвердження сплати судового збору до суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до розгляду.

З огляду на це, позовна заява підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.8 ЗУ «Про судовий збір», ч.1,3ст.136,ч.1,2ст.185 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху .

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

У разі не усунення недоліків у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Янчук