КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7020/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Єлісєєва Дмитра Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Володарського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ткаченка О.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У липні 2023 року ТОВ "ФК "РІАЛЬТО" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги позову мотивує тим, що 01 лютого 2021 року між ТОВ "ФК "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 гривень, строком на 23 дні, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ "КБ "ПриватБанк", із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Вказує, що кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет http://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.

Відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнивши анкету-заяву з зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Одноразовий ідентифікатор 756987 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер, який вказувався ним при реєстрації.

Кредитний договір підписаний відповідачем 01 лютого 2021 року о 16 годині 50 хвилин шляхом введення одноразового ідентифікатора 756987 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua.

ТОВ "ФК "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" було перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується чеком від 01 лютого 2021 року.

Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає.

01 липня 2021 року між ТОВ "ФК "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" та ТОВ "ФК "РІАЛЬТО" укладено договір відступлення прав вимоги №01/07/2021-Р/М від 01 липня 2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором №7-4 від 01 лютого 2021 року перейшло до ТОВ "ФК "РІАЛЬТО".

Вказує, що внаслідок звернення до суду із позовом позивач поніс судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 28 288,50 грн, яка складається з: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом; 2 288,50 грн - заборгованість за нарахованими відсотками відповідно до пункту 1.2 кредитного договору; 21 000,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 3.3 кредитного договору.

Окрім цього, просить стягнути з відповідача 9000,00 гривень на витрати з професійної правничої допомоги та судові витрати у сумі 2 684,00 гривень.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "РІАЛЬТО" заборгованість за договором №7-4 від 01 лютого 2021 року станом на 10 липня 2023 року в розмірі 28288,50 грн, яка складається з: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом; 2288,50 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 01 лютого 2021 року по 24 лютого 2021 року (включно); 21 000,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 25 лютого 2021 року по 24 червня 2021 року (включно) відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "РІАЛЬТО" судові витрати в розмірі 2 684,00 грн за сплату позивачем судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "РІАЛЬТО" витрати по наданню правничої допомоги в сумі 9 000,00 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Єлісєєвим Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне дослідження усіх обставин справи, не дослідження доказів.

Вказує на помилковість тверджень суду першої інстанції про отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками.

Судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не враховано заперечення відповідача проти позову, викладені у відзиві на позов.

Вказує, що не погоджується із заявленим позивачем розміром заборгованості та відсотків, оскільки заявлена сума не вмотивована та не обґрунтована.

Не погоджується із строком нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки такі нараховуються лише за період визначеного строку кредитування. Надалі стягненню підлягають відсотки, передбачені статтею 625 ЦК України.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що після спливу зазначеного строку кредитування, кредитний договір було автоматично пролонговано та строк кредитування продовжено до 24 червня 2021 року.

Наводить розрахунок, згідно якого проценти за користування кредитом з 01 лютого 2021 року по 21 лютого 2021 року включно (23 дні) становить 2 280,50 гривень.

Стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази автопролонгації договору, а несплата та/або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без наявності волевиявлення сторін, тому договір вважається укладеним строком на 23 дні, а нарахування відсотків після закінчення дії кредитного договору є незаконним і така вимога не підлягає задоволенню.

Посилається на не співмірність розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що робота, виконана адвокатом Руденком К.В. у цивільній справі є шаблонною, відтак не потребує значної витрати часу адвоката. Окрім цього, справа відноситься до категорії малозначних.

Зазначає, що не заперечує проти виконання своїх цивільно-правових зобов`язань, проте ці зобов`язання мають виконуватись в законних і справедливих межах.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28 березня 2018 року №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року №202/4494/16-ц,

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Володарського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 суму основного боргу та процентів за користування кредитом за період з 01 лютого 2021 року по 24 лютого 2021 року. В решті позовних вимог відмовити.

23 лютого 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Руденка К.В., який діє в інтересах ТОВ "ФК "РІАЛЬТО", на апеляційну скаргу.

Вказує, що укладення відповідачем договору №7-4 від 01 лютого 2021 року це право, а не обов`язок відповідача, яке було реалізовано на власний розсуд відповідачем, який є вільним у своєму виборі. При цьому, відповідач не був обмежений ні у часі для ознайомлення з умовами кредитування, ні у часі для ознайомлення із самим договором.

Будь-які зміни умов договору №7-4 від 01 лютого 2021 року не вносились.

Звертає увагу, що в пункті 1.1 договору №7-4 від 01 лютого 2021 року зазначено про те, що кредит надається не на споживчі цілі.

Щодо начебто неправомірного нарахування позивачем відсотків після спливу визначеного договором строку кредитування на суму 21 000,00 гривень вказує, що пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. Згідно пункту 3.3 договору у разі порушення строків повернення кредиту, встановленого пунктом 1.3, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5% від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк.

Відтак, пунктом 3.3 кредитного договору встановлено розмір процентної ставки відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Вказує, що в матеріалах справи наявні всі необхідні документи, що підтверджують витрати позивача на правничу допомогу, зокрема, щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, яка була сплачена позивачем.

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, що підтверджують фактичне здійснення таких витрат позивачем.

За розгляд справи у суді апеляційної інстанції позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 гривень, які просить стягнути із скаржника.

Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "РІАЛЬТО" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що 01 лютого 2021 року кредитний договір між ТОВ "ФК "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ "ФК "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується чеком.

Суд вказав, що відповідачем не надано доказів належного виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором перед позивачем.

Стягнувши 9 000,00 гривень витрат на професійну правову допомогу та 2 684,00 гривень судового збору, суд першої інстанції керувався статтею 141 ЦПК України.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Судом установлено, що 01 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ОСОБА_1 укладено договір № 7-4.

Відповідно до пункту 1.1 укладеного договору Товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3. договору, кредит надається не на споживчі цілі.

Пунктом 1.3. визначено, що строк надання кредиту становить 23 дні, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у Кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути подовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно пункту 1.2. сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом: 1,99% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 726,35%) користування Кредитом у межах строку, визначеного пунктом 1.3. договору.

Відповідно до пункту 3.3. кредитного договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%). Кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього Договору.

Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно частині 2 статі 625 ЦК України (а.с. 18-19).

Факт переказу коштів на картку № НОМЕР_2 підтверджується даними чеку №369031642 від 01 лютого 2021 року та випискою по рахунку ОСОБА_1 по картковому рахунку № НОМЕР_3 , наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01 лютого 2021 року по 06 лютого 2021 року (а.с.20,82-84).

З даних розрахунку заборгованості по кредитному договору №7-4 від 01 лютого 2021 року убачається, що станом на 10 липня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 складає 28 288,50 гривень, з яких: 5000,00 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2 288,50 гривень - прострочена заборгованість по несплаченим процентам; 21 000,00 гривень - заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами, згідно пункту 3.3 Договору (а.с.21).

Згідно частини 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3-6,8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині не отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі, колегія суддів установила таке.

Відповідно до частини 8 статті 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру

Абзацом 2 частини 1 статті 187 ЦПК України передбачено, що якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Установлено, що на виконання положень статті 187 ЦПК України судом до відділу "ЦНАП" Володарської селищної ради направлено запит щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 (а.с. 74).

На запит суду надійшла відповідь Володарської селищної ради, згідно якої зареєстрованим місцем проживання відповідача значиться: АДРЕСА_1 (а.с. 75).

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі (а.с. 76-78).

Згідно даних супровідного листа від 20 жовтня 2023 року копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено сторонам у справі. Адресою відповідача зазначено: АДРЕСА_1 (а.с. 79).

Згідно даних зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення за трек №006 ОСОБА_1 отримав копію ухвали 25 жовтня 2023 року (а.с. 106).

Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє, як такі, що спростовуються матеріалами справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про ухвалення судового рішення без надання оцінки судом запереченням, викладеним у відзиві апеляційний суд вказує про таке.

У 14 абзаці описової частини оскаржуваного рішення суд першої інстанції вказав, що 21 листопада 2023 року представником відповідача Єлісєєвим Д.О. було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та 21 листопада 2023 року було створено підписку на отримання процесуальних документів в електронному вигляді та системою було відправлено їх в електронному вигляді, саме тому подана представником відповідача заява про поновлення процесуального строку на подання відзиву у справі та відзив на позовну заяву від 14 листопада 2023 року не підлягає задоволенню, оскільки строки для подання відзиву пропущені без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Аналіз змісту оскаржуваного рішення дозволяє зробити висновок, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення не досліджував доводи відзиву, оскільки такий подано поза межами строку. При цьому, відповідачем не наведено поважності причин пропуску установлено строку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами після спливу визначеного договором строку, колегія суддів зазначає про таке.

Так, згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Пунктом 3.3. укладеного договору визначено, що у випадку порушення строків надання кредиту позичальник сплачує 3,5% від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування. Сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Наведене дає підстави зробити висновок, що сторони установили у договорі відповідальність за порушення строків грошового зобов`язання.

Відтак колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо неправомірності нарахування процентів після визначеного кредитним договором строку кредитування, оскільки такі визначені пунктом 3.3 договору, укладеного між сторонами та нараховані згідно частини 2 статті 625 ЦК України.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині професійної правничої допомоги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 3 статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 3 статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 141 цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02 червня 2022 року (а.с. 46-47), акт приймання-передачі наданих послуг №42 до договору №02/06/2022 від 17 лютого 2023 року (а.с. 51).

Так, пунктом 3.1 договору про надання юридичних послуг визначено вартість послуг виконавця, що становить 8 000,00 гривень - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника; 1 000,00 гривень - складання заяв, клопотань; 3 000,00 гривень - складання відповіді на відзив на позовну заяву, заперечення, додаткові пояснення.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг ФОП ОСОБА_3 (адвокат) підготовлено позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором - 8000,00 гривень та складено адвокатський запит про витребування доказів по боржнику - 1 000,00 гривень.

Факт оплати наданих послуг підтверджується даними платіжного доручення №771 від 20 лютого 2023 року (а.с. 50).

Заперечуючи проти заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, відповідач посилався на неспівмірність, оскільки справа є малозначною та не потребує вивчення великого обсягу нормативної бази.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в цій частині, оскільки предметом цього позову є стягнення заборгованості за кредитним договором і підготовка позовної заяви не потребує вивчення великої кількості нормативної бази та судової практики. Окрім цього, суд враховує ціну позову, що становить 28 288,50 гривень.

За таких обставин, апеляційний суд уважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 9000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів робить висновок про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_1 на корить ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» понесені у цій справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції 5000,00 гривень.

Щодо витрат позивача на професійну правову допомогу у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження розміру понесених судових витрат у суді апеляційної інстанції позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг №217 від 20 лютого 2024 року, згідно даних якого виконавець надав, а замовник прийняв складання та подання відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Єлісєєва Д.О. на рішення Володарського районного суду Київської області. Вартість роботи визначена 3 000,00 гривень.

Факт оплати за актом приймання-передачі підтверджується даними платіжної інструкції №1278 від 20 лютого 2024 року.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції відповідно до статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Єлісєєва Дмитра Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РІАЛЬТО" витрат на професійну правничу допомогу змінити, зменшити розмір стягнутих судових витрат з 9 000,00 гривень до 5 000,00 гривень.

В іншій оскарженій частині рішення Володарського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РІАЛЬТО" на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, 3 000,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова