ПОСТАНОВА

іменем України

16 вересня 2024 року м. Кропивницький

справа № 387/93/24

провадження № 22-ц/4809/1213/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2024 року у складі судді Майстера І.П.,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову посилалася на те, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2014 року по справі №387/1527/14-ц з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 450 грн щомісячно до повноліття дитини. На даний час такий розмір аліментів не дає змоги матеріально забезпечити потреби дитини. За таких обставин вважає, що має право вимагати зміни способу стягнення аліментів, сплачуваних ОСОБА_2 на дитину, у більшому розмірі, а саме 1/4 від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, що спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 450 гривень на 1/4 частку всіх видів доходів ОСОБА_2 щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2024 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, сплачуваних ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які визначені рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2014 року у справі №387/1527/14-ц, з твердої грошової суми у розмірі 450 грн на 1/4 частку всіх видів доходів ОСОБА_2 щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за виконавчим листом №387/1527/14-ц, виданим Добровеличківським районним судом Кіровоградської області, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та відкликати вказаний виконавчий лист з виконання. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що з 13 червня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2014 року (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_3 (а.с.5).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2014 року по справі №387/1527/14-ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 450 гривень щомісячно до повноліття дитини (а.с.7).

Судом встановлено, що відповідно до судового наказу від 29 червня 2021 року у справі №488/2228/21, постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 серпня 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів ОСОБА_2 щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.30).

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач надав виписки із медичної карти амбулаторного хворого №8024/23, свідоцтва про хворобу №23, довідку Обласної психіатричної клінічної лікарні Кіровоградської обласної ради від 18.03.2024 №1785/13, якою підтверджено у ОСОБА_2 захворювання стійкого різко-вираженого тривожно-депресивного розладу з інсомічним синдромом, емоційно-вольовою нестійкістю, когнітивним зниженням, асоційований зі стресом, з тривалим перебігом, медикаментозною резистентністю. На підставі ст.17-а графи ІІ розкладу хвороб ОСОБА_2 не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.31-34).

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, зміна розміру аліментів відповідно до норм ст.ст.183, 192 СК України може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Судом першої інстанції прийнято до уваги доводи відповідача щодо наявності на утриманні ще одного малолітнього сина та наявності низки захворювань у відповідача.

Разом з тим статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

27 вересня 1991 року Україна ратифікувала Конвенцію про права дитини 1989 року, прийнявши тим самим міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми Конвенції відповідно до ст.9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з часу її ратифікації Україною.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, аналізуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що стягувані з відповідача аліменти у розмірі 425 гривень станом на час розгляду цієї справи є недостатнім з огляду на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №372/2393/17, і наведені норми та тлумачення спростовують доводи відповідача щодо безпідставності вимог позивачки про зміну способу стягнення аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184,192 СК України.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років -3196 гривень.

Матеріали справи не містять доказів про значне погіршення матеріального становища батька. Крім того, судом першої інстанції правильно враховано, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за іншою малолітньою дитиною, що вказує на необхідність належного матеріального забезпечення неповнолітнього ОСОБА_3 .

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, обґрунтованими є вимоги про зміну способу стягнення аліментів, встановлених рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2014 року у справі № 387/1527/14-ц у розмірі 450 гривень щомісяця, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, залишити без задоволення, а рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко