Номер провадження: 22-ц/813/3329/24
Справа № 496/3183/23
Головуючий у першій інстанції Буран В.М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 року м. Одеса

.

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,

учасники справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»

на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 серпня 2023 року, ухвалене Біляївським районним судом Одеської області у складі: судді Бурана В.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивувало тим, що 16 травня 2019 року між позичальником ОСОБА_1 (надалі Позичальник, Боржник, Відповідач) та ПАТ «УкрСиббанк», був укладений Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 (надалі - Кредитний договір), за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 149 960,00 грн на строк до 16 травня 2023 року. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 149 960.00 грн, що підтверджується виписками по рахунку.

29 листопада 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» було укладено Договір факторингу № 224, відповідно до умов якого АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс», право вимоги до Боржників, в тому числі за Договором № 0 про надання споживчого кредиту с можливістю відкриття карткового рахунку від 16 травня 2019 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та позичальником, яким є ОСОБА_1 . У свою чергу, 29 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 29/11/2021, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до Боржників, в тому числі за Договором № 0 про надання споживчого кредиту с можливістю відкриття карткового рахунку від 16 травня 2019 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та позичальником, яким є ОСОБА_1 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до Боржників, в тому числі за Договором № 0 про надання споживчого кредиту с можливістю відкриття карткового рахунку від 16 травня 2019 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та позичальником, яким є ОСОБА_1 відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023.

Посилаючись на те, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідачки, яка заборгованість за договором не погасила, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту у розмірі 65466,44 грн, судовий збір у розмірі 2684,00 грн та понесенні витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн.

Відповідачка, не погоджуючись із позовними вимогами, подала до суду відзив, у якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог та провадження у справі закрити, зазначивши, що вона здійснювала платежі по кредиту № 0 від 16 травня 2019 року на суму 168889,07 грн, що підтверджується відповідною випискою № 589 з АТ «УкрСиббанк», яку надала суду. Тому нарахована заборгованість не підтверджена належними доказами (розрахунком). Також, відповідачка повідомляє, що її не було сповіщено про зміну кредиторів за даним кредитним договором. Таким чином, Договір, укладений між нею та АТ «УкрСиббанк», а існування правонаступника Банку за всіма правами та обов`язками по договору № 0 від 16 травня 2019 року, яким є ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», є таким, що порушує її права як споживача, та підлягає визнанню недійсним в частині нарахування процентів за користування кредитом за Договором № 0 від 16 травня 2019 року. Також, вказує, що вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу пред`явлені з порушенням норм процесуального і матеріального права, а тому не підлягають задоволенню.

Представник позивача, не погоджуючись із запереченнями ОСОБА_1 , надав відповідь на відзив, у якому зазначив, що боржник сплачуючи заборгованість по кредиту визнала наявність такої заборгованості, розміру заборгованості відповідачка не спростувала. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про відступлення права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 26 березня 2020 року у справі № 61-1059c818. З огляду на викладене, неналежне повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора, тому такі твердження відповідача є необґрунтованими та спростовуються наведеними вище положеннями законодавства. Крім того, представник позивача наголошує і на тому, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує виконання ним зобов`язань за договором та сплату грошових коштів на користь первісного кредитора, а також вказує, що досудове врегулювання спору у даній категорії справ не є обов`язковим.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 серпня 2023 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

Доводами апеляційної скарги є те, що висновки суду першої інстанції про те, що без наданих підтверджень, що відповідачку попереджено про відступлення прав вимоги її заборгованості, а також враховуючи, що вона належними доказами підтвердила погашення заборгованості перед первинним кредитором ПАТ «УкрСиббанк», про відсутність підстав для задоволення позову, не відповідають обставинам справи та нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору і не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань за умови його невиконання, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Відсутність заборгованості відповідачки відповідно до виписки АТ «УкрСиббанк» № 589 станом на 21 грудня 2021 року обґрунтовує тим, що рахунок відповідачки в АТ «УкрСиббанк» закрито у зв`язку з відступленням права вимоги, а не з погашенням нею заборгованості за кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення коштів у розмірі 65466,44 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 вказаної норми).

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачка належними доказами підтвердила погашення заборгованості перед первинним кредитором ПАТ «Укрсиббанк», враховуючи відсутність доказів про те, що її було попереджено про відступлення права вимоги.

Переглядаючи вказане рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи та спростовуються доводами апеляційної скарги.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та ніким по справі не оспорюється, що 16 травня 2019 року між позичальником ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 , за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 149 960,00 грн на строк до 16 травня 2023 року. Укладання Кредитного договору відбулось шляхом підписання ОСОБА_1 . Договору про надання споживчого кредиту № 0, Додатку №1 до Договору № 0 від 16 травня 2019 року, Паспорту споживача кредиту-інформаційного листа, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови, довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб, заяви-приєднання (акцепт) № 05/50/02/01/1000/1247927 від 16 травня 2019 року до Договору добровільного страхування позичальника, анкети-заяви на надання споживчого кредиту у розмірі 149 700 грн строком на 48 місяців (а.с. 8-22).

Пунктом 3.8 Договору визначено, що процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 55 % річних.

Згідно п. 5.5 Договору, сторони встановили, що Договір дії до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 5.3 Договору, позичальниця, підписуючи Договір, серед іншого засвідчила в тому числі, що вона особисто ознайомлена з Правилами та Тарифами, які розміщенні для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com; отримала від Банку інформацію про умови кредитування згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про споживче кредитування».

Так, ОСОБА_1 погодилась, що ознайомлена з усіма умовами наданого їй кредитування, Інструкцією отримання коштів (відкриття рахунку), умовами усіх додатків до Договору, та отримання його копії.

Договір відповідає ознакам договору приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України), зокрема, умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 149 960,00 грн, що підтверджується виписками по рахунку та не оспорюється ОСОБА_1 .

Згідно банківської виписки по особовому рахунку про рух коштів картки, відповідачу було відкрито картку Револьверна Кредитна Картка «Шопінг картка» та встановлено кредитний ліміт у розмірі 50 000, 00 грн. Термін дії ліміту 10 жовтня 2021 року. На підтвердження факту користування кредитними коштами, позивачем надано виписки про рух по рахунку картки ОСОБА_1 (а.с. 28-61).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

У відповідності до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

29 листопада 2021року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» укладено Договір факторингу № 224, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» право вимоги до боржників (а.с. 63-67).

Відповідно до Реєстру боржників від 29 листопада 2021 року до Договору факторингу № 224, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» набуло грошової вимоги до відповідачки (а.с. 69-72).

29 листопада 2021року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №29/11/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, зокрема до відповідачки ОСОБА_1 , що вбачається з Реєстру боржників від 29 листопада 2021 року до Договору факторингу №29/11/2021 (а.с. 75-79, 80-83).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір факторингу № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, в тому числі до відповідачки ОСОБА_1 за Договором № 0 (а.с. 86-101).

Спірні відносини виникли між сторонами з приводу нарахованої позивачем як новим кредитором відповідачці заборгованістю, яку вона має погасити перед правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» - ТОВ «Коллект Центр», заперечуючи проти чого відповідачка посилається на те, що її не було повідомлено про передачу прав вимоги іншому стягувачу, крім того посилається на те, що вона здійснила погашення боргу перед ПАТ «УкрСиббанк», у підтвердження чого надала відповідну довідку ПАТ «УкрСиббанк».

Згідно ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається ОСОБА_1 , та чим суд обґрунтовує свої висновки, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, є усталеною та незмінною.

Відповідно виписки з АТ «УкрСиббанк» по кредитному Договору № 0 від 16 травня 2019 року, яку надала в суді першої інстанції ОСОБА_1 у підтвердження своїх доводів щодо погашення кредитної заборгованості, станом на 21 грудня 2021 року залишок по рахунку складав 0,00 грн, що на її думку, свідчить про відсутність заборгованості перед АТ «УкрСиббанк» (а.с. 155-156).

Як було встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи, АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 29 листопада 2021 року.

Тому, починаючи з грудня 2021 року ОСОБА_1 не мала зобов`язань перед АТ «УкрСиббанк», а наведена АТ «УкрСиббанк» у виписці по кредитному договору інформація щодо руху коштів на рахунку ОСОБА_1 , яка надана 07 липня 2023 року, не може бути такою, що підтверджує виконання нею зобов`язань у повному обсязі, оскільки не могла містити інформацію про рух коштів за кредитним договором, право вимоги за яким станом на грудень 2021 року було передано іншій фінансовій установі.

ОСОБА_1 належних, достатніх та достовірних доказів у підтвердження її доводів щодо погашення нею заборгованості у повному обсязі та відсутності заборгованості, зокрема, квитанції про сплату нею боргу на рахунок АТ «УкрСиббанк», як це передбачено п. 3.4 кредитного договору, не надала.

Слушними є посилання скаржника на неналежність як доказу відсутності заборгованості відповідачки перед новим кредитором виписки № 589 з АТ «УкрСиббанк» по кредитному Договору № 0 від 16 травня 2019 року, оскільки таке має місце станом на 21 грудня 2021 року, у той час, коли ще 29 листопада 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» було укладено Договір факторингу № 224, відповідно до якого первісний кредитор відступив на користь ТОВ «ФУ «Інкасо Фінанс» право вимоги до боржників, серед яких наявна і ОСОБА_1 , і відповідний рахунок відповідачки в банку первісного кредитора закрито в зв`язку з відступленням права вимоги, а не з погашенням нею заборгованості за кредитним договором.

Відомостей про погашення заборгованості вказаний рахунок не містить.

З Реєстру боржників до вказаного договору факторингу № 224 від 29 листопада 2021 року вбачається, що передана новому кредитору заборгованість боржника ОСОБА_1 становить: заборгованість за основним боргом 45 769,45 грн, заборгованість за відсотками 15 378,37 грн, загалом 61 147,82 грн (а.с. 69-71).

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором 1363, загальна сума заборгованості станом на 10 січня 2023 року складала 61147,82 грн, з яких заборгованість по основній сумі кредиту за період з 29 листопда 2021 року по 09 січня 2023 року - 45769,45 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 15 378,37 грн, сума нарахованих відсотків за користування грошовими коштами за період з 29 листопада 2021 року по 09 січня 2023 року - 3572,52 грн (а.с. 26).

Також з наданого розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект центр» вбачаєтьтся, що станом на 05 квітня 2024 року загальна заборгованість за договором складає 65466,44 грн, з яких 45769,45 грн заборгованість за тілом кредиту станом на дату відступлення права вимоги (10.01.2023); 19696,99 грн заборгованість за відсотками, із яких 18950,89 грн відсотки на дату відступлення права вимоги (10.01.2023), 746,10 грн відсотки на дату розрахунку (05.04.2023) (а.с. 27).

Вказане нарахування позивачем відсотків на дату розрахунку ґрунтується на вимогах п. 2.1 «Предмет Договору» Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, укладеному між ТОВ «Вердикт Каптіла» та ТОВ «Коллект центр» та зроблене в межах дії кредитного договору.

Отже, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Коллект центр», ні на рахунки попередніх кредиторів.

Отже, у зв`язку з невиконанням зобов`язань з повернення коштів у позичальника перед ТОВ «Коллект центр» утворилась заборгованість у розмірі 65466,44 грн гривень, що складається з наступного: 45769,45 грн заборгованість за тілом кредиту; 19696,99 гривень - заборгованість за відсотками (а.с. 27).

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи відповідачки про те, що нею було виконано зобов`язання за кредитним договором попередньому кредитора АТ «УкрСиббанк» колегія суддів вважає голослівними, не підтвердженими належними, достовірними та достатніми доказами на підтвердження виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

Також не заслуговують на увагу доводи відзиву відповідачки на позовну заяву щодо ненадання позивачем доказів у підтвердження розміру заборгованості, зокрема первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення, оскільки відповідачкою не заперечувався розмір отриманих нею кредитних коштів, як і не надано нею у спростування розрахунку заборгованості позивача власного розрахунку заборгованості за кредитом та процентами.

Наданий позивачем розрахунок відповідачкою не спростований та власний контрозрахунок не наданий.

Крім того, відповідачкою до відзиву на позовну заяву долучено виписку по кредитному договору, яка відповідно до положеннь Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" є тим документом, який підтверджує факт видачі кредиту.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 травня 2022 року № 336/4796/18.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо відсутності у ОСОБА_1 станом на 07 липня 2023 року заборгованості перед ПАТ «УкрСиббанк» є помилковим та таким, що спростовується фактичними обставинами справи.

Вказана невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в наведеній частині та ухвалення нового рішення про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором у розмірі 65466,44 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що відповідає п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України.

Представником позивача на виконання ч. 8 ст. 141, ч. 1 ст. 134 ЦПК України (щодо стадії подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи) було заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу та надано відповідні докази у першій заяві по суті справи - позовній заяві (а.с. 5, 124-134).

В апеляційні скарзі позивач також просив виіршити питання щодо стягнення судових витрат, у тому числі витрат на правову допомогу.

До позовної заяви позивачем додано Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, заяву на надання юридичної допомоги № 8 від 05 березня 2023 року, Витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16 червня 2021 року з детальним описом робіт (наданих послуг).

Відповідно до умов Договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» (Клієнт), Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, наведеної у пунктах 2.1.1.-2.1.7. Договору, а Клієнт зобов`язується оплатити правову допомогу у відповідності до умов Розділу 4 Договору.

Відповідно до положень Розділу 4 (п. 4.1-4.6) Договору, вартість Послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (п. 4.1 Договору). Якщо інше не передбачено заявкою на надання юридичної допомоги, клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським об`єднанням послуги у строк до 60 банківських днів з моменту підписання акту про надання юридичної допомоги та надання Адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати (п. 4.2 Договору).

У пункті 4.5. Договору визначено, що сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної правової допомоги та поверненню не підлягає.

Пунктом 4.6 Договору також визначено, що в акті сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта.

Згідно Витягу з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16 червня 2021 року сторони Договору погодили надання наступних послуг Адвокатським об`єднанням позивачу у відповідності до заявки № 8 від 05 березня 2023 року на надання юридичної допомоги на суму 9000 грн:

надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти у кількості 1 години та вартістю 3000 грн;

складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до Біляївського районного суду Одеської області кількістю 4 години вартістю 6000 грн (1500 грн за 1 годину).

Вказане відповідає свободі договору, укладеного між адвокатським обєднанням та позивачем як клієнтом.

Наведене у своїй сукупності свідчить про належне виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків щодо своєчасності заявлення про витрати на правничу допомогу та надання доказів таких витрат.

Тому не ґрунтуються на матеріалах справи та є помилковими посилання відповідачки у відзиві на позовну заяву про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що ним понесені чи мають бути понесені витрати на правову допомогу, а також не надано попереднього розрахунку витрат на професійну правничу допомогу одночасно з поданням позову, а з витягу договору про надання правової допомоги не вбачається, що правова допомога здійснюється оплатно, не зазначено, яка саме допомога надавалася адвокатом.

В даному випадку позивачем таке виконане разом із першою заявою по суті справи позовній заяві, в якій викладено як попередній розрахунок витрат на правову допомогу, так і надано докази понесених позивачем витрат, а з наданого договору про надання правової допомоги вбачається, що вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, яка також долучена до позовної заяви і у якій міститься перелік наданої правової допомоги. Надання правової допомоги у визначеному об`ємі та розмірі підтверджується підписаним сторонами актом № 2 про надання юридичної допомоги, витяг із якого також долучено позивачем до позовної заяви.

Не ґрунтується на матеріалах справи і твердження відповідачки про відсутність допустимих доказів, стосовно наданих адвокатом послуг, порядку розрахунку з адвокатом, оскільки позивачем надані договір про надання правовою допомоги, акт виконаних робіт, про які йшлося вище.

Вказане у своїй сукупності спростовує посилання відповідачки у відзиві на позовну заяву про необгрунтованість вартості правової допомоги, незазначення позивачем обсягу такої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина друга статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

При цьому, колегія суддів бере до уваги висновки, зроблені Верховним Судом у складі об`єднаної падати Касаційного господарського суду у постанові від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20, що одним із критерієв відповідності витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумність, співмірність та пропорційність до предмету спору є ціна позову та розмір таких витрат.

В даному випадку розмір витрат становить у відсотковому співвідношенні до ціни позову 13,74%, що цілком відповідає вказаним критеріям, і не є завищеним.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки матеріали справи містять в повній мірі докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, обґрунтованість позову в повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» у відповідності до вимог ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі 9000 грн, а також судового збору за подання позову у сумі 2684 грн та судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4026 грн, а всього: 6710 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задовольнити.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306), заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16 травня 2019 року у загальному розмірі 65466,44 (шістдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 44 копійок, що складається з:

заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) 45769,45 грн;

заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 18950,89 грн;

заборгованості за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 746,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) судовий збір у сумі 6710 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 07 травня 2024 року.

Судді: М.В. Назарова

О.Ю. Карташов

Н.В. Стахова