ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/957/24
Номер провадження 2/292/245/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2024 року с-ще Пулини
Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Лотуги В.Ф.,
при секретарі судового засідання Яровій Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "БРАЙТ-К" до ОСОБА_1 , третя особа акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" про стягнення заборгованості,-
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.06.2019 між ОСОБА_1 та АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" укладено кредитний договір №7/2286998, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 49 715,60 грн., строком на 60 місяців - з 07.06.2019 по 06.06.2024.
05.08.2021 між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "БРАЙТ-К" укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №2-2021, відповідно до умов якого останнє набуло прав кредитора до ОСОБА_1
18.02.2022 відповідачу направлено повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 14.02.2022.
25.06.2024 відповідачу направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії.
На дату відступлення заборгованість за кредитним договором становила 38 931,99 грн., яка складалася з: строкової заборгованості за тілом кредиту - 26 126,99 грн.; простроченої заборгованості за тілом кредиту - 3 968,15 грн.; заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом - 87,78 грн.; заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом - 1 888,31 грн.; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 1 143,46 грн.; простроченої заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 5 717,30 грн.
За період з 15.02.2022 по 25.06.2024 нараховано: проценти за користування кредитом - 10 664,09 грн.; комісію за обслуговування кредитної заборгованості - 32 016,88 грн.
Ухвалою суду від 01.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просить здійснювати розгляд справи за його відсутності. Проти постановлення заочного рішення не заперечує.
У судове засідання, призначене на 22.08.2024, відповідач не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду повернулося відправлення з повісткою з відміткою про невручення рекомендованого листа у зв"язку з відсутністю адресата за зареєстрованою адресою проживання.
Відповідач у судове засідання, призначене на 12.09.2024 не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно відстеження рекомендованих листів Укрпошти мається відмітка "Повернення за зворотною адресою: Відсутність адресата за вказаною адресою".
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.
З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження.
Судом встановлено, що 07 червня 2019 року між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7/2286998, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 49 715,60 грн., строком на 60 місяців, з 07.06.2019 до 06.06.2024 (включно), на споживчі потреби.
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту. Повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту.
Пунктом 1.3 кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує: п.1.3.1 процентну винагороду (проценти) щомісячно, в розмірі 15,00 % річних (фіксована ставка), починаючи з дня надання кредиту (для списання кредитних котів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором, 1.3.2 комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.
Згідно п. 2.2. кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків банку, щомісяця, в день повернення кредиту одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (частиною кредиту) на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту.
Пунктом 2.6. кредитного договору встановлено, що банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною.
Згідно п.3.1. кредитного договору, у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми простроченого платежу.
Даний договір підписано відповідачем ОСОБА_1 особисто.
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет), ОСОБА_1 має здійснювати платіж 07 числа кожного місяця, з 07.06.2019 по 07.05.2024, в сумі по 2326,19 грн., останній місяць 06.06.2024 - 2326,27 грн., усього 139571,48 грн.
Як вбачається з виписки з рахунку за період з 07.06.2019 по 21.07.2022, ОСОБА_1 надано кредит в сумі 49 715,60 грн., яким він користувався, знімав кошти та поповнював картку.
05 серпня 2021 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "БРАЙТ-К" (новий кредитор) та АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №2-2021, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
З дебетових повідомлень від 04.04.2022, 25.05.2022, 29.06.2022, 12.07.2022, 31.08.2022, 29.09.2022, 31.10.2022, 28.11.2022, вбачається, що ТОВ "ФК "БРАЙТ-К" сплатило АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" згідно договору про відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05.08.2021 та реєстру №7 від 14.02.2022, кошти в сумі 400 000 грн., 100 000 грн., 100 000 грн., 193,609,21 грн., 180 000 грн., 320 000 грн., 230 000 грн., 70 000 грн., відповідно.
18.02.2022 ОСОБА_1 направлено повідомлення №1583 про наявність простроченої заборгованості за кредитом, в якому повідомлялося, що між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "БРАЙТ-К" укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов"язань за фінансовими кредитами №2-2021, в тому числі і його. Станом на 14.02.2022 розмір простроченої заборгованості складає 11 573,76 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту 3 968,15 грн.; простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом 1 888,31 грн.; простроченої заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 5 717,30 грн. Також, запропоновано реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, що дозволить уникнути примусового стягнення заборгованості в судовому порядку.
25.06.2024 за №4390 ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "БРАЙТ-К" направлено на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, в якій вказано, що станом на 25.06.2024 він має заборгованість за кредитним договором в сумі 81 612,96 грн., до складу якої входить: заборгованість за тілом кредиту - 30 095,14 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 12 640,18 грн.; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 38 877,64 грн.
Як вбачається з виписки з рахунку за період 07.06.2019-21.07.2022, відповідач скористався наданими позивачем кредитними коштами, однак вчасно їх не повернув, чим порушив права товариства.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором ( статті 514 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З положень частини першої та другої ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, у кредитному договорі зазначено, що шляхом підписання цього договору ОСОБА_1 підтвердив, що він в день укладення договору особисто отримав свій примірник договору; умови договору йому зрозумілі; з правилами, правилами страхування та програмою страхування, що розміщені на офіційному сайті банку та офіційному сайті страховика, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами банку і страховика ознайомлений і згодний.
АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" свої зобов"язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме відповідачу було надано кредит на суму 49 715,60 грн.
Випискою по особовому рахунку підтверджено, що ОСОБА_1 надано кредитні кошти, однак він їх повністю не повернув.
Відповідачем доводи позивача щодо невиконання ним зобов`язань за кредитним договором не спростовані, доказів належного виконання зобов`язань за договором не надано, а тому майнові права ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "БРАЙТ-К" підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості.
Однак, суд не погоджується щодо стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредиту виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 надано кредит на споживчі цілі (п.1.2 договору).
Додатком №1 до договору "Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит ( в т.ч. графік платежів по кредиту, ануїтет) "АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 1143,46 грн. щомісячно.
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.
Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах.
Згідно п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".
Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19, постанова від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, постанова від 30.11.2023 у справі № 382/1621/21.
Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 1.3.2 кредитного договору, укладеного між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ОСОБА_1 , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредиту задоволенню не підлягають.
За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Оскільки ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору та не сплатив заборгованість в добровільному порядку, суд вважає, що позов про стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково в розмірі 42 735,32 грн., яка складається з: 30 095,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12 640,18 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "БРАЙТ-К" до ОСОБА_1 , третя особа акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Відповідачу, який не з"явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .
Суддя В. Ф. Лотуга