Провадження № 2/522/2878/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 квітня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Міщенко О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний-Тіниста» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний-Тіниста» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 13132,20 гривень та судового збору в розмірі 2684 гривень.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та є співвласником багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . З 23.06.2016 року управління житловим будинком в м. Одесі, вул. Тіниста, 10 здійснює ОСББ «Гвоздичний-Тіниста» та надає відповідачу послуги УБПТ (утримання будинку та прибудинкової території), вивіз сміття (побутових відходів) як власнику квартири, а відповідач, споживаючи ці послуги, зобов`язаний щомісяця в повному обсязі та вчасно сплачувати за це кошти. Проте, відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання зі сплати послуг УБПТ та житлово-комунальні послуги, внаслідок чого за період з 01.03.2020 по 23.02.2022 рр. у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2023 року складає 13132,20 гривень, з яких 10509,12 грн. - сума боргу за утримання будинку і житлово-комунальні послуги, 1996,85 грн. встановлений індекс інфляції за весь час прострочення, 626,23 грн. три проценти річних від простроченої суми.

З огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати належних внесків і платежів, житлово-комунальних послуг за визначений період, позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 06 лютого 2024 р.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. При цьому, поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно з п.п.6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що відповідач не з`являючись у судові засідання, не дає суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Підстав для відкладення розгляду справи, визначених частиною 2 ст. 223 ЦПК України судом не встановлено.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Тож, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних доказів.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі N 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.10.2023 року № 351103044.

В свою чергу, з 23.06.2016 року управління житловим будинком в м. Одесі, вул. Тіниста, 10 здійснює ОСББ «Гвоздичний-Тіниста» та надає співвласникам, в тому числі відповідачу послуги УБПТ (утримання будинку та прибудинкової території), вивіз сміття (побутових відходів).

Згідно з випискою з протоколу Зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА» від 24.01.2020 року, було встановлено внески для утримання будинків та прибудинкової території ОСББ «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА» з 01.03.2020 року у розмірі 4,82 гривні за 1 кв.м. загальної площі квартири або приміщення для першого поверну та 5,10 гривень за 1 кв.м. загальної площі квартири або приміщення для співвласників 2-9 поверхів.

Згідно з випискою з протоколу Зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА» від 27.03.2021 року, було встановлено внески для утримання будинків та прибудинкової території ОСББ «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА» з 01.04.2021 року у розмірі 5,36 гривень за 1 кв.м. загальної площі квартири для першого поверху та 5,70 гривень за 1 кв.м. загальної площі квартири для співвласників 2-9 поверхів, та 8,20 гривень за 1 кв.м. загальної площі нежитлових приміщень.

Однак, відповідач не сплачує належних внесків і платежів за отримані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.03.2020 р. по 23.02.2022 р., яка становить 13132,20 гривень, з яких 10509,12 грн. - сума боргу за утримання будинку і житлово-комунальні послуги, 1996,85 грн. встановлений індекс інфляції за весь час прострочення, 626,23 грн. три проценти річних від простроченої суми.

Згідно статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

У ч.1 ст.4 Закону вказано, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до ст.3 Закону, діяльність об`єднань і асоціацій регулюється цим Законом, Цивільним, Житловим та Земельним кодексами України, іншими нормативно-правовими актами та статутом об`єднання, асоціації.

Згідно п.1 розділу ІІ Статуту ОСББ «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА», метою створення ОСББ є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання коштів для сплати всіх платежів передбачених законодавством та цим статутом.

У п.3 розділу ІІІ Статуту вказано, що завданнями ОСББ є, зокрема: належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння в отриманні власниками житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами, забезпечення виконання співвласниками будинку своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання.

Згідно з п. 2 розділу 5 Статуту, співвласник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати належні йому внески та платежі.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

У ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що до житлово-комунальних послуг належать: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

У постанові КЦС ВС від 23.11.2022 у справі № 761/43664/18 вказано, що частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.

У ч.1 ст. 10 Закону вказано, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Судом було встановлено, що ОСББ «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА» надає послуги з управління багатоквартирним будинком з 23.06.2016 року за адресою: АДРЕСА_3 , де, зокрема, розташоване нерухоме майно відповідача , тоді як останній належним чином не виконує свої обов`язки, які є похідними від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном, шляхом невнесення плати за утримання багатоквартирного будинку.

За правилами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Докази того, що відповідачем було погашено заборгованість, у матеріалах справи відсутні.

Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Жодних доказів того, що відповідачем не були отримані послуги з утримання будинку, в тому числі житлово-комунальні, чи вони були неналежної якості, або надані не в повному обсязі, відповідачем до суду не представлено, а судом не встановлено.

Так, постановами Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі № 235/499/17 визначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову

Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги, з огляду на те, що відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання йому житлово-комунальних послуг, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 гривень.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

18 жовтня 2023 року між АБ «ЛАРИСИ ЧЕКМАРЬОВОЇ» та ОСББ «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА» було укладено договір №137 про надання правової допомоги, а саме підготовка, подання та супроводження у позовному провадженні щодо стягнення заборгованості, вартість якої складає 3500 гривень.

Відповідно до платіжної інструкції №265 від 31.10.2023 року, ОСББ «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА» сплатив АБ «ЛАРИСИ ЧЕКМАРЬОВОЇ» в якості оплати договору №137 про надання правової допомоги грошову суму у розмірі 3 500,00 гривень.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На думку суду, заявлена позивачем вартість послуг надання правничої (правової допомоги) відповідає критерію співмірності, розумності та справедливості.

Таким чином, враховуючи рівень складності справи, обсяг виконаних робіт, суд вважає, що зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3500 грн.

Крім того, згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно платіжної інструкції №255 від 31.10.2023 року, ОСББ «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА» сплатило в якості судового збору 2 684,00 гривень.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 2 684,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 530, 612, 625, 628, 638 ЦК України, ст.ст.1, 2, 5, 11, 12, 76-81, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний-Тіниста» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА» (, адреса: 65009, м. Одеса, вул. Тіниста, 10) суму заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних у розмірі 13132 гривень 20 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА» (, адреса: 65009, м. Одеса, вул. Тіниста, 10) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА» (, адреса: 65009, м. Одеса, вул. Тіниста, 10) витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя