Дата документу 15.04.2024Справа № 643/1647/22
Провадження № 2/554/1817/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.04.2024 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
Головуючого судді - Тімошенко Н.В.,
за участю секретаря судових засідань Рябченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс тревел Харків» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
07.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс тревел Харків» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 15.02.2022 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до розпорядження Верховного суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» вищевказана справа надійшла до Октябрського районного суду м. Полтави.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана цивільна справа розподілена на суддю Тімошенко Н.В.
Ухвалою судді Тімошенко Н.В. від 27.03.2023 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовоного провадження.
Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача прохала розглядати справу без їх участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відзив не подано.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до п. 1 Договору туроператор зобов`язується забезпечити надання комплексу туристичних послуг (надалі «Туристичний продукт»), замовник зобов`язується на умовах договору прийняти та оплатити його. Послуги, які входять до складу Турпродукту, потребують попереднього бронювання і підтвердження з боку третіх осіб, що надають такі послуги.
Вартість Турпродукту за цим Договором зазначається в Рахунку на оплату туристичних послуг, який є невід`ємною частиною Договору, та дійсний протягом одного банківського дня (п. 2.1. Договору).
У пункті 2.3. Договору встановлено, що збільшення ціни туристичних послуг, погодженої сторонами, більш ніж на 5% (п`ять) відсотків можливе лише за умови істотної зміни обставин, передбачених статтею 20 Закону України «Про туризм».
Відповідно до п. 4.1 Договору виконавець зобов`язаний забронювати та надати замовнику пакет туристичних та пов`язаних послуг, замовлених ним, у повному обсязі, кількості, якості та у визначені Договором терміни, про які сторони домовились.
Пунктом 4.3. передбачено, що у випадку виникнення обставин, що роблять неможливим надання замовнику послуг з вини виконавця (за винятком випадків форс-мажорних обставин та відмов консульських установ у видачі віз замовнику та/або особам, які з ним подорожують), у разі невжиття заходів для заміни замовлених послуг на альтернативні, повернути кошти, сплачені замовником, за винятком фактично понесених виконавцем або турагентом витрат.
Відповідно до п. 7.1 Договору на туристичне обслуговування замовник має право відмовитись від заброньованих туристичних послуг повністю або частково на умовах, передбачених п. 7.4 договору.
Замовник має право відмовитися від виконання договору до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним, документально підтверджених витрат, пов`язаних з відмовою (п. 7.2 договору).
Пункт 7.4 Договору визначає розмір сум, які підлягають поверненню у відсотковому відношенні у разі відмови замовника від туристичного продукту залежно від виду туру та кількості діб від дати подачі заяви про відмову до дати подорожі.
Відповідно до п. 8.1 Договору наявність форс-мажорних обставин (стихійні лиха, воєнні дії будь-якого характеру або погроза таких дій, випадки цивільної непокори, терористичні акти, пожежі, повені, екологічні порушення, страйки, зміни в розкладі, технічні помилки й механічні ушкодження, запізнення та зміни типів міжнародних повітряних, водних і наземних перевізників, постанови митних, прикордонних (імміграційних) служб, зміни в законодавствах країн виїзду, в`їзду або транспортного проходження, зміни строків оформлення документів у посольстві або порушення графіка його роботи й т.д.), у результаті яких не зможуть бути виконані зобов`язання за цим договором, звільняє сторони від відповідальності без компенсації збитку, заподіяною однією зі сторін.
При настанні обставин непереборної сили сторони відкладають виконання умов договору до моменту усунення форс-мажорних обставин або моменту припинення їх дії. У такому разі сторони не несуть відповідальності за невиконання зобов`язань за цим договором протягом дії форс - мажорних обставин.
Сторона, для якої створилася неможливість виконання зобов`язань за цим договором, повинна негайно протягом 2 календарних днів сповістити іншу сторону про настання та прогнозований термін припинення обставин, що перешкоджають виконанню зобов`язань за договором. Належним доказом наявності зазначених вище обставин та їхнього продовження будуть служити документи, видані компетентними органами відповідної країни (п. 9.3 договору).
Невиконання вимог п. 8.3 договору позбавляє сторону права посилатися на форс-мажорні обставини. Якщо обставини непереборної сили діють протягом більше ніж 1 місяць, то будь - яка сторона має право розірвати даний договір в односторонньому порядку, шляхом направлення письмового повідомлення іншій стороні за 15 днів до дати такого розірвання (п. 8.5 договору).
Додатком №1 до Договору на туристичне обслуговування сторони узгодили та підтвердили конкретні умови туристичного продукту, а саме: країну (Греція), маршрут, назву туру, готель, умови перевезення, проживання та харчування, терміни поїздки тощо.
Згідно з листом готелю Philoxenia Hotel від 27.06.2021 року туроператором було скасовано бронювання в готелі для ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 , доньки ОСОБА_3 за вищевказаним туром.
Відомостей про повернення відповідачем ТОВ «Музенідіс Тревел Харків» грошових коштів у зазначеному розмірі або відмови відповідача повернути грошові кошти матеріали справи не місять.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про туризм», туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Готель - підприємство будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, що складається з шести і більше номерів та надає готельні послуги з тимчасового проживання з обов`язковим обслуговуванням. Порядок встановлення категорій готелям визначається Кабінетом Міністрів України. Готелю встановлюється категорія на 5 років. Готельна послуга - дії (операції) підприємства з розміщення споживача шляхом надання номера (місця) для тимчасового проживання в готелі, а також інша діяльність, пов`язана з розміщенням та тимчасовим проживанням. Готельна послуга складається з основних та додаткових послуг, що надаються споживачу відповідно до категорії готелю. Аналогічні засоби розміщення - підприємства будь-якої організаційно-правової форми власності, що складаються з номерів і надають обмежені готельні послуги, включно з щоденним заправлянням ліжок, прибиранням кімнат та санвузлів.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про туризм», туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.
Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.
До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.
Частиною 1 статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини 1 статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі, шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.
Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
За змістом частин 1, 2 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Таким чином, закон пов`язує можливість зміни чи розірвання договору одночасно з наявністю істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір.
Істотна зміна обставин є оціночною категорією. Водночас вона полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.
Застосування статті 652 ЦК України є відображенням дії у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для кожної зі сторін договору.
Частиною 7 та 8 статті 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін.
Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.
Частиною 10 статті 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних з відмовою.
Частиною 12 статті 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.
Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Серед невичерпного переліку форс-мажорних обставин у цій нормі знаходиться і карантин.
17 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Крім іншого, цей Закон передбачає віднесення карантину до форс-мажорних обставин.
Разом з тим, саме по собі запровадження карантину не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання абсолютно всіх договірних зобов`язань. Зацікавлена сторона повинна довести, що вона не в змозі виконувати конкретні зобов`язання і що цю неможливість зумовив саме карантин. Особа має обґрунтувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між встановленим карантином та неможливістю виконання своїх зобов`язань за договором, а також в частині повернення позивачці фактично сплачених нею грошових послуг, враховуючи, що туристичні послуги останній надані не були.
За змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої, другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15 вересня 1995 року «Про туризм», частини четвертої статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів», статей 610, 611, частини п`ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.
Зважаючи на те, що у даному разі істотно змінились обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, оскільки дати туристичної поїздки відтерміновано, в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які позивач не міг усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності; виконання договору позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, адже поїздка мала відбутися восени 2021 року; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона, вбачаються підстави для розірвання договору на туристичне обслуговування від 17.10.2019 та повернення ОСОБА_1 сплачених на виконання договору коштів.
Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Моральна шкода, зокрема, полягаєу душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Крім цього, за положеннями статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На правничу допомогу, надану у виді консультації та ознайомлення з матерілами справи, складання та направлення адвокатських запитів, складання позовної заяви, ОСОБА_1 понесено витрати у розмірі 7000 грн, що підтверджується актом приймання передачі до Договору про надання правової допомоги від 17.01.2022 року, розрахунком суми витрат, квитанцією, які на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.76,133,137,141,263,264,265,268 ЦПКУкраїни,ст.ст. 23,610,611,653,901ЦК України, Законом України «Про туризм», Законом України «Про захист прав споживачів», суд
позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс тревел Харків» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс тревел Харків» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу (правову) допомогу в сумі 7000 грн.
Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районнийсуд міста Полтави протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ;
Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення проголошено 25.04.2024 року.

Суддя Н.В.Тімошенко