Провадження № 2/161/831/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

28.12.2023 року ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" звернулось до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої вказавши, що 12.03.2021 року у м. Луцьк відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Citroen, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №АМ160356 від 17.11.2020 року. На місці ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якого ОСОБА_1 визнала свою вину у вчиненні ДТП. Внаслідок вказаної ДТП транспортний засіб Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Зазначає, що ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в сумі 29468, 01 грн. У свою чергу, цивільно-правова відповідальність відповідача, яка водія транспортного засобу Citroen, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № АР4824907 в АТ «СК «Країна». Позивач звернувся до АТ СК Країна із вимогою в порядку суброгації. АТ СК Країна здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 18 390, 57 грн. Вважає, що до позивача перейшло право зворотної вимоги до відповідача на залишок суми, що становить 11077, 44 грн. Зазначає, що 29.08.2023 року позивач звернувся до відповідача із претензією про повернення вказаних коштів, однак, ОСОБА_1 не було вчинено жодних дій для врегулювання даного питання в досудовому порядку. На підставі наведеного, просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму в якості страхового відшкодування у розмірі 11077, 44 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн.

До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує.

До початку судового засідання представник відповідача подала заяву про розгляд справи у її відсутності та письмові пояснення, відповідно до яких у задоволенні позову просила відмовити. Заперечуючи позов, представник відповідача зазначає, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Citroen, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в АТ СК Країна на підставі полісу ОСЦПВВНТЗ № АР/4824907 від 13.08.2020 року з лімітом за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130000 грн. та франшизою в розмірі 0 грн. З огляду на наведену обставину представник відповідача вважає, що позовні вимоги ПрАТ «СК «ПЗУ України» до ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають до задоволення. Просила стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, 12.03.2021 року у м. Луцьк відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Citroen, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

На місці ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12.03.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 визнала свою вину у вчиненні ДТП.

Судом також встановлено, що на момент розглядуваної ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №АМ160356 від 17.11.2020 року.

Також, встановлено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Citroen, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в АТ СК Країна на підставі полісу ОСЦПВВНТЗ № АР/4824907 від 13.08.2020 року з лімітом за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130000 грн. та франшизою в розмірі 0 грн.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст. 1187, 1188 ЦК України, в їх системному зв`язку, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Зокрема, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст. 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Саме такий правовий висновок навів Верховний Суд України у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Відповідно до страхового акту № UA012/L01/01 від 22.03.2021 року та страхового акту № UA012/L01/02 від 27.04.2021 року ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 29 468,01 грн.

23.03.2021 року та 28.04.2021 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Автоцентр Захід» в розмірі 29468, 01 грн. Наведене підтверджується копіями платіжних доручень №52185 від 23.03.2021 року та № 53037 від 28.04.2021 року.

Із матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «Країна» в порядку суброгації сплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 18390, 57 грн.

Таким чином, ПрАТ «СК «Країна» не в повній мірі виплатило страхове відшкодування.

Із полісу страхування цивільно-правової відповідальності відповідача (винуватця ДТП) вбачається, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн., франшиза 0 грн.

Отже, в даному випадку, розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, судом не встановлено підстав для виникнення обов`язку винуватця ДТП з виплати страхового відшкодування (ст. 38 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 26 Закону України «Про страхування»), тому немає підстав для стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.

У даному випадку, позивач може захистити своє порушене право шляхом пред`явлення вимог до ПрАТ «СК «Країна» щодо стягнення спірних коштів.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Виходячи із положень ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по справі, у зв`язку із відмовою у позові, суд залишає за ним.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 263, 280 ЦПК України, на підставі 993, 999, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна", адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення у повному обсязі складено 26 квітня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук