Справа № 545/1288/24
Провадження № 2/545/1194/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Потетія А.Г.

з участю секретаря Мамишевої А.Е.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на те, що починаючи з 2019 р. позивач ОСОБА_1 разом з членами її сім`ї почали проживати у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить відповідачу ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_2 на добровільних засадах надала житловий будинок позивачу для проживання, оскільки будинок тривалий час був порожнім та почав руйнуватися, тому з метою постійного догляду та підтриманням його благоустрою, сплати комунальних платежів передала його користування позивачу на безоплатній основі. У серпні 2023 р. від відповідача надійшла пропозиція щодо продажу належного їй житлового будинку позивачу за ціною 40 000,00 грн., оскільки їй необхідні кошти і тому вона має намір його продати. Так, позивач прийняла пропозицію, оскільки її влаштовувала також і ціна продажу. Сторони звернулися до нотаріуса з метою посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, але їм було відмовлено у зв`язку з тим, що власнику необхідно привести у відповідність правовстановлюючі документи для вчинення нотаріальної дії. Позивач погодилася щодо очікування для приведення правовстановлюючих документів відповідачем у відповідність. Але відповідач наполягала на укладанні розписки та передачі коштів за проданий житловий будинок при цьому запевнила, що у найближчий час вирішить питання з документами та сторони звернуться до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку. 18.08.2023 р. позивач ОСОБА_1 в усній формі уклала договір купівлі-продажу з ОСОБА_2 згідно якого позивач придбала житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , за 40 000,00 грн. За участі свідків ОСОБА_2 складено розписку про продаж належного їй житлового будинку та про отримання грошових коштів, а також зазначено про відсутність претензій. Чоловік позивача ОСОБА_3 на момент укладання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями надав згоду на вчинення даного правочину про що надав письмові підтвердження (заява) даного факту. Починаючи з 18.08.2023 р. та станом на даний момент позивач вважає себе власником житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями, проживає у ньому разом із членами її сім`ї, підтримує його стан, здійснює поліпшення та повністю обслуговує його. Здійснити державну реєстрацію житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями, придбану за укладеним договором купівлі-продажу в усній формі, не має жодної можливості, оскільки договір купівлі-продажу не складено у формі, передбаченої чинним законодавством, а саме не вчинене його нотаріальне посвідчення. Продавець ОСОБА_2 запевняла, що в найближчий час сторони укладуть договір купівлі-продажу у відповідності до вимог чинного законодавства, тобто здійснять його нотаріальне посвідчення, оскільки продавцю необхідно було привести у відповідність правовстановлюючі документи для подання їх нотаріусу з метою посвідчення договору. Позивач вважає, що продавець ОСОБА_2 ухиляється від вчинення нею дій щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, але одночасно не повертає грошові кошти і продовжує запевняти про посвідчення договору у нотаріуса. 26.09.2023 р. з моменту державної реєстрації права власності за відповідачем ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав, відповідач передала оригінали договору купівлі-продажу №8 від 20.04.1983 р., технічний паспорт на житловий будинок садибного типу, витяг з Державного реєстру речових прав, витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Так, дії відповідача є незавершеними щодо оформлення договору купівлі-продажу згідно з чинним законодавством. Позивач категорично не згоден з діями відповідача, оскільки передав продавцеві грошові кошти за придбаний житловий будинок і вважає себе власником житлового будинку з господарськими будівлями. Таким чином, вважає, що відповідач порушує права та законні інтереси позивача, і іншим шляхом, окрім судового порядку на даний час позивач не може здійснити державну реєстрацію права власності на придбане майно за договором купівлі-продажу, укладеного в усній формі у вигляді розписки від 18.08.2023 р. між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), згідно з яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок з господарськими будівлями за 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень 00 коп.).

Позивач та представник позивача- адвокат Іванова О.І. у судове засідання не з`явились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю з підстав викладених у позовній заяві, також зазначила, що їй відомі наслідки визнання позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Встановлено, що починаючи з 2019 р. позивач ОСОБА_1 разом з членами її сім`ї почали проживати у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить відповідачу ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_2 на добровільних засадах надала житловий будинок позивачу для проживання, оскільки будинок тривалий час був порожнім та почав руйнуватися, тому з метою постійного догляду та підтриманням його благоустрою, сплати комунальних платежів передала його користування позивачу на безоплатній основі.

Позивач разом з членами її сім`ї були належними користувачами житлового будинку, будь-яких претензій з боку власника або сусідів не надходили, а також відкрито проживали у ньому.

У серпні 2023 р. від відповідача надійшла пропозиція щодо продажу належного їй житлового будинку позивачу за ціною 40 000,00 грн., оскільки їй необхідні кошти і тому вона має намір його продати. Оскільки позивачу та членам її сім подобався житловий будинок, було комфортно, а також вони зробили поліпшення житлового будинку, висаджували городину та взагалі прижилися до умов даної місцевості, зокрема, знайшли роботу та влаштували дітей до школи.

Так, позивач прийняв пропозицію, оскільки його влаштовувала також і ціна продажу.

Сторони звернулися до нотаріуса з метою посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, але їм було відмовлено у зв`язку з тим, що власнику необхідно привести у відповідність правовстановлюючі документи для вчинення нотаріальної дії.

Позивач погодився щодо очікування для приведення правовстановлюючих документів відповідачем у відповідність. Але відповідач наполягав на укладанні розписки та передачі коштів за проданий житловий будинок при цьому запевнив, що у найближчий час вирішить питання з документами та сторони звернуться до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку.

18.08.2023 р. позивач ОСОБА_1 в усній формі уклала договір купівлі-продажу з ОСОБА_2 згідно якого позивач придбала житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , за 40 000,00 грн. За участі свідків ОСОБА_2 складено розписку про продаж належного їй житлового будинку та про отримання грошових коштів, а також зазначено про відсутність претензій.

Чоловік позивача ОСОБА_3 на момент укладання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями надав згоду на вчинення даного правочину про що надав письмові підтвердження (заява) даного факту (додається до позовної заяви).

Згідно розписки від 18.08.2023 р. складеної ОСОБА_2 , зазначено, що ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 належний їй житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , за 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень 00 коп.), та вказано, що грошові кошти нею отримано у повному обсязі, претензії відсутні. Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 засвідчили факт передачі грошових коштів та факт продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями про що зробили запис у розписці.

Починаючи з 18.08.2023 р. та станом на даний момент позивач вважає себе власником житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями, проживає у ньому разом із членами її сім`ї, підтримує його стан, здійснює поліпшення та повністю обслуговує його.

Здійснити державну реєстрацію житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями, придбану за укладеним договором купівлі-продажу в усній формі, не має жодної можливості, оскільки договір купівлі-продажу не складено у формі, передбаченої чинним законодавством, а саме не вчинене його нотаріальне посвідчення.

Продавець ОСОБА_2 запевняла, що в найближчий час сторони укладуть договір купівлі-продажу у відповідності до вимог чинного законодавства, тобто здійснять його нотаріальне посвідчення, оскільки продавцю необхідно було привести у відповідність правовстановлюючі документи для подання їх нотаріусу з метою посвідчення договору.

Позивач вважає, що продавець ОСОБА_2 ухиляється від вчинення нею дій щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, але одночасно не повертає грошові кошти і продовжує запевняти про посвідчення договору у нотаріуса.

26.09.2023 р. з моменту державної реєстрації права власності за відповідачем ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав, відповідач передала оригінали договору купівлі-продажу №8 від 20.04.1983 р., технічний паспорт на житловий будинок садибного типу, витяг з Державного реєстру речових прав, витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Так, дії відповідача є незавершеними щодо оформлення договору купівлі-продажу згідно з чинним законодавством.

Таким чином, відповідач порушує права та законні інтереси позивача, і іншим шляхом, окрім судового порядку на даний час позивач не може здійснити державну реєстрацію права власності на придбане майно за договором купівлі-продажу, укладеного в усній формі у вигляді розписки від 18.08.2023 р. між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), згідно з яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок з господарськими будівлями за 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень 00 коп.).

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 334 ЦК України набуття права власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

18.08.2023 р. між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) була складена розписка від 18.08.2023 р. про те, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 40 000,00 грн. за продаж житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , яка підтверджує факт продажу ОСОБА_2 зазначеного житлового будинку та отримання нею грошових коштів в сумі 40 000,00 грн.

Так, позивачем та продавцем ОСОБА_2 фактично виконано договір купівлі-продажу від 18.08.2023 р. у повному обсязі. У зв`язку тим, що позивач не має жодної можливості здійснити державну реєстрацію придбаного житлового будинку з господарськими будівлями, тому її право порушено на мирне володіння придбаним нерухомим майном, а тому підлягає захисту у судовому порядку.

Вважаю, що незадоволення вимог щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який належав продавцю ОСОБА_2 , зумовить позбавлення позивача права власності на придбане майно за договором купівлі-продажу, укладеного в усній формі у вигляді розписки від 18.08.2023 р. між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), згідно з яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок з господарськими будівлями за 40 000,00 грн.

Таким чином, урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який належить продавцю ОСОБА_2 є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 202, 220, 328, 334, 525, 638, 640, 655, 657 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 200, 206 ЦПК України, суд , -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, укладений в усній формі у вигляді розписки від 18.08.2023 р. між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), згідно з яким ОСОБА_1 придбала житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

- ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) продала, а ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) купила житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , за 40 000,00 гривень (сорок тисяч гривень 00 коп.).

Припинити право власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , придбаного за договором купівлі-продажу, укладеного в усній формі у вигляді розписки від 18.08.2023 р. між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (продавець) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (покупець).

Судовий збір віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: А. Г. Потетій