Справа № 204/2512/23
Провадження № 2/204/143/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кошелюк Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди та франшизи, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди та франшизи, згідно якого просив:

-стягнути з відповідача ПрАТ СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь позивача 12 852,70 грн. недоплачена сума страхового відшкодування, 2120,00 грн витрати на оплату послуг експерта, а разом 14 972,70 грн.;

- стягнути з відповідача ПрАТ СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.;

- стягнути з відповідача ПрАТ СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5900,00 грн.;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача франшизу у розмірі 2500,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 вересня 2022 року на вулиці Тітова біля будинку №3 в місті Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортних засобів марки «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та марки «ЗАЗ TF 698 К», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на підставі полісу №ЕР/209999472. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2022 року відповідача ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, постанова набрала чинності 18 жовтня 2022 року та не була оскаржена. Відповідно до висновку експерту №3509/22 від 21 вересня 2022 по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ марки «ЗАЗ TF 698 К», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування складової ПДВ складає 58 246,70 грн, а вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки «ЗАЗ TF 698 К», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 59 537,56 грн. ПрАТ СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» сплатило позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 42 894,00 грн, тим самим частково відшкодувавши завдану шкоду, а відтак невідшкодована сума становить 12 852,70 грн (58 246,70 грн - 42 894,00 грн 2 500,00 грн. = 12 852,70 грн), у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

В судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його та за відсутності представника, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з урахуванням висновку судової експертизи, яка була проведена за клопотанням позивача та стягнути зі страхової компанії судові витрати понесені позивачем за проведення судової експертизи у сумі 9 559,20 грн.

Представник відповідача не з`явився в судове засідання, на адресу суду було подано відзив на позовну заяву, згідно якого страхова компанія заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що страховою компанією було визначено страхове відшкодування за пошкодження зазначеного транспортного засобу у розмірі 48 768,88 грн, та з урахуванням суми податку на додану вартість у сумі 3 164,15 грн. та розміру франшизи, передбаченої полісом у сумі 2 500,00 грн., було сплачено 43 104,74 грн. (48 768,88 грн - 3 164,15 грн - 2 500,00 грн = 43 104,74 грн). Зазначили, що позивачем не надано доказів того, що суми отриманого страхового відшкодування недостатньо для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, крім того, зауважили, що відповідальною особою за залишок невідшкодованої страховиком шкоди, є безпосередній винуватець ДТП, оскільки законом визначені межі відповідальності страховика за спричинену шкоду та порядок її відшкодування (а.с.104-108).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що 06 вересня 2022 року на вулиці Тітова біля будинку №3 в місті Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортних засобів марки «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та марки «ЗАЗ TF 698 К», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2022 року відповідача ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, постанова набрала чинності 18 жовтня 2022 року та не була оскаржена (а.с.12-13).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на підставі полісу №ЕР/209999472 (а.с.16). За полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт страхового відшкодування за майнову шкоду 160 000 грн, франшиза 2 500 грн. (а.с.190).

Згідно висновку експерта №3509/22 від 21 вересня 2022 по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ марки «ЗАЗ TF 698 К», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування складової ПДВ складає 58 246,70 грн, а вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки «ЗАЗ TF 698 К», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 59 537,56 грн. (а.с.20-49).

Представник позивача ОСОБА_3 07.09.2022 р. звернувся до страхової компанії з метою отримання страхового відшкодування та ПрАТ СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» сплатило позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 42 894,00 грн (а.с.17).

За клопотанням представника позивача у справі була призначена судова транспортно-товарознавча експертиза (а.с.160).

Згідно висновку експерта від 12 грудня 2023 року за №3963-23 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, вартість матеріального збитку станом на 06.09.2022 р., заподіяного власнику КТЗ марки «ЗАЗ TF 698 К», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 62 952,05 грн. (а.с.169-186).

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика), коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів (далі КТЗ), строк експлуатації яких не перевищує: 5 років для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років для інших легкових КТЗ.

Відповідно до пункту 7.39 зазначеної Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Відповідно до пункту 8.2 Методики, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість; б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ; в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників пошкодженого транспортного засобу.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, яка пов`язана з пошкодженням транспортного засобу і відшкодовується страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, становить вартість витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у нього не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2019 року у справі № 676/518/17 (провадження № 61-8307св18) вказано, що «відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)».

Отже, спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, а різницю між реальними збитками і сумами в межах ліміту відповідальності на підставі статті 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків.

У справі встановлено, що згідно висновку експерта від 12 грудня 2023 року за №3963-23 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, вартість матеріального збитку станом на 06.09.2022 р., заподіяного власнику КТЗ марки «ЗАЗ TF 698 К», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 62 952,05 грн. (а.с.169-186).

Відповідач ПрАТ СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» частково сплатив позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 42 894,00 грн (а.с.17).

Отже, з урахуванням того, що страховиком частково сплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 42 894,00 грн, з ПрАТ СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 17 558,05 грн ((62 952,05 грн. (визначений матеріальний збиток на підставі висновку експерта від 12 грудня 2023 року за №3963-23) - 42 894,00 грн (сума сплаченого страхового відшкодування) - 2 500,00 грн (франшиза) = 17 558,05 грн)).

Відповідно до пункту 36.6. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 передбачено франшизу у розмірі 2 500,00 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Стосовно витрат на правову допомогу, заявлених представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Демарчук М.В. у розмірі 6 000 грн., слід зазначити наступне (а.с.56-62).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

У справі встановлено, правова допомога позивачу у суді надавалася адвокатом Демарчук М.В. на підставі договору від 03.01.2023 про надання правової допомоги, укладеного між адвокатським бюро «Демарчук Миколи «Центр правового врегулювання» та фізичною особою ОСОБА_1 (а.с.56-58).

Додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 03.01.2023 сторони погодили розмір гонорару за надання професійної правничої допомоги у фіксованому розмірі 6 000,00 грн. (а.с.59).

Відповідно до акту передачі-приймання виконаних робіт №1 до договору про надання правової допомоги від 03.01.2023, позивач поніс витрати в сумі 6 000 грн. (а.с.60).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При встановленні розміру гонорару України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Враховуючи, складність справи, виконані адвокатом роботи під час розгляду справи в суді, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховуючи, що відповідачі не висловлювали своїх заперечень в частині вказаного адвокатом розміру витрат на правову допомогу в суді, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, надану в суді у розмірі 6 000 грн., розмір якої є співмірним з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Судом також встановлено, що позивач поніс витрати за проведення двох експертних досліджень: за висновок експерта №3509/22 від 21 вересня 2022 позивачем було сплачено 2 120,00 грн., що підтверджено копією квитанції від 30.09.2022 (а.с.50), за висновок експерта №3963-23 від 12 грудня 2023 позивачем було сплачено 9 559,20 грн., що підтверджено копією квитанції від 06.12.2023 (а.с.185,186,199), а разом 11 679,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача - страхової компанії на користь позивача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача - страхової компанії на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,13,76,81,82,89,141,263 ЦПК України, ст.ст. 11, 979, 980, 999, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди та франшизи задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 17 558,05 грн., витрати за проведення експертних досліджень у розмірі 11 679,20 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 5 900 грн., а разом 35 137,25 грн. (тридцять п`ять тисяч сто тридцять сім грн. двадцять п`ять коп.)

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. шістдесят коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 2 500,00 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 100 грн., а разом 2 600,00 грн. (дві тисячі шістсот грн. 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар