ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29430/23

Провадження № 22-ц/4820/780/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Шкуратова П.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/29430/23 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2024 року (суддя Павловська А.А.) та на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року (суддя Павловська А.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» про захист прав споживачів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційних скарг і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказувала, що на праві спільної сумісної власності їй належить квартира АДРЕСА_1 , де вона і проживає.

01 квітня 2019 року ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» (виконавець) в особі директора ОСОБА_2 та співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 (замовник) в особі уповноваженого представника від співвласників на підписання та розірвання договору ОСОБА_1 уклали Договір №13 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Проте, у 2020 році співвласники не були задоволені якістю надання послуг: їх звернення ігнорувались, не проводився огляд та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання, електропостачання та водовідведення, в зв`язку з чим було прийнято рішення розірвати договір з управителем і перейти на самоуправління, створивши ОСББ.

Як зазначає позивачка, договір №13 відповідач розірвав 01 листопада 2021 року, однак у жовтні 2021 року будинок АДРЕСА_2 не обслуговував і будь-яких послуг не надавав, але нарахування за жовтень здійснив і вимагає за нього сплатити, на підтвердження чого надано копію Акту прийому виконаних будівельно-монтажних робіт за жовтень 2021 року. Проте, на думку позивачки, цей Акт не відповідає вимогам законодавства, адже відсутній детальний перелік виконаних робіт; загальна вартість виконаних робіт; реквізити замовника та виконавця. ОСОБА_1 вважає, що Акт не може бути використаний для прийому-передачі наданих послуг, адже у такому випадку потрібно використовувати шаблон Акту приймання-передачі наданих послуг до відповідного Договору про надання послуг, однак Акту приймання-передачі наданих послуг згідно укладеного Договору №13 не існує.

ОСОБА_1 також вказує, що на підтвердження надання послуг у жовтні 2021 року співвласникам багатоквартирного будинку, у тому числі і позивачці, управитель не має доказів і відповідно не має підстав нараховувати та вимагати оплати за цей місяць, а тому ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» має здійснити перерахунок за ненадання послуг за вказаний місяць.

У зв`язку із викладеним, ОСОБА_1 просила суд визнати Акт прийому виконаних будівельно-монтажних робіт за жовтень 2021 року не дійсним і таким, що не має законодавчої сили та зобов`язати ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» здійснити перерахунок нарахування на квартиру АДРЕСА_1 , співвласниками якої є ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , за жовтень 2021 року через ненадання у зазначеному місяці будь-яких послуг з управління багатоквартирним будинком.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» втрати на правничу допомогу в сумі 2800 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду від 05 лютого 2024 року, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що замовником у Акті виступає неіснуючий ЖБК без реквізитів та державної реєстрації, а також на відсутність договору підряду до Акту приймання виконаних робіт, що призвело до неправильних висновків суду стосовно начебто виконаних робіт управителем.

Позивачка вважає доведеним порушення її цивільного права, як споживача, адже підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є Акт приймання будівельно-монтажних робіт за жовтень 2021 року.

Крім того, на думку ОСОБА_1 , суд першої інстанції не надав мотивованої оцінки її аргументам, наведених у позовній заяві та у відповіді на відзив відповідача. Так, суд помилково зазначив, про те, що позивачка не надала доказів, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_1 , адже докази цього у суду були (місце реєстрації проживання та відомості про реєстрацію шлюбу і копія договору міни квартири від 12 вересня 2002 року, у якому її чоловік ОСОБА_3 зазначений власником квартири АДРЕСА_3 ).

Поміж того, позивачка вважає помилковим висновок суду про те, що вимога про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок не є самостійним способом захисту, адже саме нарахування вже є зобов`язанням сплатити у зазначені законодавством та умовами колективного договору строки. Як зазначає апелянтка, управитель порушив умови договору та законодавство, здійснивши нарахування за місяць, у якому не надавав послуг, чим і порушив її права, як споживача. Також, ОСОБА_1 зауважує, що суд у своєму рішення встановлює факт неналежного підтвердження надання послуг відповідачем, проте відмовляє у задоволенні позовних вимог у справі, де предметом доказування був факт надання послуг.

Позивачка вказує, що невірними є висновки суду про доведеність виконання зобов`язань ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання», зокрема, факт надання послуг у жовтні 2021 року, оскільки судом взято до уваги неналежні докази, що не входять до предмету доказування.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Також, не погоджуючись із додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та просить суд скасувати оскаржуване додаткове рішення. Позивачка вважає, що представник відповідача адвокат Шкуратов П.С. у відзиві на позовну заяву надав документи на підтвердження витрат, понесених відповідачем на отримання правничої допомоги, однак свідоцтво про право ОСОБА_4 на заняття адвокатською діяльністю не є дійсним і не підтверджує право особи на заняття адвокатською діяльністю, тому представник відповідача ОСОБА_4 займається адвокатською діяльністю незаконно, адже використовує старий зразок свідоцтва у вигляді книжки, виданий йому у 2012 році, зразок якого не використовується з 2013 року. Отже, представник відповідача не надав відповідних доказів та не підтвердив належним чином витрати, понесені відповідачем для отримання правничої допомоги.

У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_1 ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання», в інтересах якого діє адвокат Шкуратов П.С., погоджується із висновками суду першої інстанції та просить залишити оскаржувані рішення без змін, а апеляційні скарги без задоволення. Представник посилається на те, що у позовній заяві та апеляційній скарзі позивачка вказує що акт за жовтень 2021 року є правочином, проте за своєю правовою природою цей Акт не є правочином.

В даному випадку правочином, на підставі якого в сторін виникли права та обов`язки, є договір № 13 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.04.2019. Представник вказує, що такий спосіб захисту, як визнання акту прийому виконаних будівельних робіт недійсним не передбачено статтею 16 ЦК України та не призведе до захисту прав позивачки. І висновки суду про те, що ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту є обґрунтованими.

Також, представник ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» зауважує, що сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя, тому висновки суду про недоведеність позивачкою належність їй на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 є правомірними.

Щодо позовних вимог про не надання житлових послуг за жовтень 2021 року, представник відповідача зазначає, що 01.04.2019 співвласники багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 та ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» уклали договір № 13 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що припинено з 01.11.2021 і на виконання якого останнім було укладено з підрядними організаціями договори для забезпечення належного надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Стосовно вимоги здійснити перерахунок за жовтень 2021 року через ненадання послуг, представник зауважує, що від позивачки не надходило звернень стосовно неналежного надання послуг, в тому числі в жовтні 2021 року, а надані до матеріалів справи Акти-претензії від 09.11.2021 не містять таких відомостей та підписані особою, яка не є споживачем житлових послуг; акти складені після розірвання Договору № 13; не відповідають формі акта-претензії, що затверджена постановою КМУ №1145 від 27.12.2018 та матеріали справи не містять доказів, що позивачка зверталась до відповідача зі скаргами про ненадання чи неналежне надання житлових послуг.

Стосовно апеляційної скарги на додаткове рішення суду від 27 лютого 2024 року представник вказує на те, що позивачка не заперечує проти розміру понесених судових витрат та не заперечує, що до відзиву були надані всі необхідні документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, відповідно до частини 2 Розділу Х Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», право на заняття адвокатською діяльністю зберігається за особами, які отримали таке право до набрання чинності цим Законом. Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України, видані до набрання чинності цим Законом, є чинними і не підлягають обміну або заміні.

Апелянтка ОСОБА_1 підтримала апеляційні скарги з підстав у них наведених.

Представник відповідача ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Шкуратов П.С. проти задоволення апеляційних скарг заперечив, просить оскаржувані рішення залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення відповідають вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно договору №13 від 01.04.2019, що укладено між ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» в особі директора ОСОБА_2 та співвласниками багатоквартирного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 в особі уповноваженого представника на підписання договору ОСОБА_1 , ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання», що діяв на час виникнення спірних правовідносин та розірваний 01.11.2021, ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» надавало співвласникам багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 послуги з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послуги з управління згідно з вимогами законодавства та на умовах цього договору (а.с.16-20).

ОСОБА_1 зареєстрована і проживає у квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем послуг ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) (а.с.12).

28 жовтня 2021 року замовником ЖБК (підпис від імені замовника проставила ОСОБА_1 ), генпідрядником ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» та підрядником ЖЕД №2 складено Акт прийому виконаних будівельно-монтажних робіт за жовтень 2021 року, а саме: ремонт освітлення в 1-4 під`їздах, ремонт каналізації окремими місцями (1 під`їзд) (а.с.11).

Відповідно до матеріалів справи (а.с.12) за особовим рахунком № НОМЕР_1 , власник ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , за жовтень 2021 року ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» нараховано до сплати за послуги з управління багатоквартирним будинком заборгованість в сумі 247,35 грн .

09 листопада 2021 року споживачем ОСББ «Молодіжне по вул. Хотовицького 7/1» складено два Акти-претензії ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання», на зворотній стороні яких зазначено споживачів, власники квартир: АДРЕСА_3 - ОСОБА_3 , №15 ОСОБА_5 , №12 ОСОБА_6 , №36 ОСОБА_7 , №9 - ОСОБА_8 , відповідно до яких споживач ОСББ «Молодіжне по вул. Хотовицького 7/1» висловлює претензії ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» про те, що: за період з 01 по 31 жовтня двірник, прийнятий на роботу ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» жодного дня не з`являвся і не прибирав на прибудинковій території по АДРЕСА_2 ; та про те, що ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» передає електромережі та електрообладнання у жахливому стані, хоча в Актах передачі вказано про їх задовільний стан (а.с.14, 15).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюваний Акт від жовтня 2021 року не підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, оскільки такий спосіб захисту прав є неналежним. І відсутні підстави для зобов`язання ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» здійснити перерахунок за жовтень 2021 року з підстав не доведеності цієї позовної вимоги.

При ухвалені додаткового рішення та стягуючи з позивачки на користь ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» понесені витрати на оплату правничої допомоги, суд першої інстанції керувався частиною 2 статті 141 ЦПК України, згідно якої інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові, на позивача.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, спірні правовідносини між сторонами виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно вимог пункту 1 частини 1 статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

В силу положень частини 3 статті 12, частин 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо помилковості висновку суду першої інстанції про недоведеність порушеного її права, як споживача при зверненні до суду із позовною вимогою про визнання акту прийому виконаних будівельно-монтажних робіт за жовтень 2021 року недійсним, судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу. Адже міськрайонний суд при вирішенні цієї позовної вимоги виходив з того, що такий спосіб захисту, як визнання Акту прийому виконаних будівельно-монтажних робіт недійсним, не є належним способом захисту і заперечення та оцінку зазначеному письмовому доказу може бути надано при вирішенні вимог надавача послуг при стягненні заборгованості за надані останнім послуги.

Разом з тим, заслуговують на увагу твердження позивачки щодо помилковості висновку суду першої інстанції про те, що зобов`язання здійснити перерахунок в даному випадку не є самостійним способом захисту. І апеляційний суд зауважує, що такий спосіб захисту як зобов`язання відповідача здійснити перерахунок може захистити права позивачки та відновити її можливо порушене право, адже у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за житлово-комунальні послуги споживач має право оскаржити у судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку.

Зазначене узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 753/8902/20-ц, від 19.12.2022 у справі № 759/15184/19.

Однак, таке посилання суду першої інстанції не призвело до невірного вирішення справи, адже підставою для відмови міськрайонного суду у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» здійснити перерахунок за жовтень 2021 року з підстав ненадання послуг є саме недоведеність цієї позовної вимоги.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.11.2019 у справі №640/18143/16, факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги, що, у свою чергу, є порушенням умов договору у розумінні статей 526, 530 ЦК України, повинен бути зафіксований належним чином.

Відповідно до частин 1, 3, 4, абзаців 1, 2 частини 5, частин 6, 7 статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.

Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Близькі за змістом положення містяться в Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1145 (надалі - Порядок).

Згідно пункту 37 Порядку під час проведення перевірки відповідності якості надання послуг з управління багатоквартирним будинком вимогам, передбаченим договором про надання зазначених послуг, управитель багатоквартирного будинку враховує: 1) рівень забезпечення виконання передбачених у договорі про управління багатоквартирним будинком робіт з утримання спільного майна багатоквартирного будинку, поточного ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, утримання ліфтів тощо, визначених договором управління багатоквартирним будинком; 2) стан дотримання періодичності виконання (надання) робіт (послуг), визначених договором управління багатоквартирним будинком; 3) стан дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо якості послуг з управління багатоквартирним будинком.

Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України ксерокопію звернення голови правління ОСББ «Молодіжне по Хотовицького 7/1» адресоване директору ТОВ «ЖЕО» І. Гірчук від 16.09.2021 про направлення працівника ТОВ «ЖЕО» для оформлення Акту претензії через невиконання або неналежне виконання робіт, вказаних у кошторисі (а.с. 77), ксерокопію листа директору ТОВ «ЖЕО» керівника ОСББ «Молодіжне по Хотовицького 7/1» від 23.09.2021 про відмову ОСББ «Молодіжне по Хотовицького 7/1» від отримання послуг ТОВ «ЖЕО» (а.с. 78), ксерокопії Актів від 09.11.2021 про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі, що складені споживачем ОСББ «Молодіжне по Хотовицького 7/1» (а.с.14-15), суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про не доведення ОСОБА_1 , як споживачем житлово комунальної послуги, не надання чи надання не в повному обсязі та неналежної якості ТОВ «ЖЕО» у жовтні 2021 року послуги з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_2 .

І з огляду на вищенаведене, аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність судового рішення в частині недоведеності позовної вимоги про зобов`язання ТОВ «ЖЕО» здійснити перерахунок за жовтень 2021 року, є голослівними.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про незаконність додаткового рішення, судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

Так, згідно пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини 5 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, надання правничої допомоги ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» у суді першої інстанції здійснювалося адвокатом Шкуратовим П.С.

На підтвердження права на відшкодування витрат на правничу допомогу надано копії: укладеного ТОВ «ЖЕО» з адвокатом Шкуратовим П.С. договору про надання правової допомоги від 20 липня 2022 року, ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВХ №1030745, розрахунку витрат на правову допомогу від 20 липня 2022 року, акту №4 від 05 грудня 2023 року приймання-передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 20 липня 2022 року та платіжної інструкції №3687 від 05 грудня 2023 року про сплату відповідачем 2800 грн витрат на правову допомогу у Хмельницькому міськрайонному суді по справі №686/29430/23.

Врахувавши вищенаведене та відсутність клопотань позивачки про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» понесених витрат на правничу допомогу в сумі 2800 грн.

Аргументи апеляційної скарги про те, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №800 є недійсним, оскільки адвокатом Шкуратовим С.П. використовується старий зразок свідоцтва у вигляді книжки, що не використовується з 2013 року, не заслуговують на увагу, адже відповідно до пункту 2 Розділу Х Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що набрав чинності 15.08.2012 право на заняття адвокатською діяльністю зберігається за особами, які отримали таке право до набрання чинності цим Законом. Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України, видані до набрання чинності цим Законом, є чинними і не підлягають обміну або заміні.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, оскаржувані рішення суду першої інстанції ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

Щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи в суді апеляційної інстанції, судова колегія виходить з наступного.

Згідно вимог пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається із відзиву ТОВ «ЖЕО» на апеляційні скарги ОСОБА_1 представник відповідача адвокат Шкуратов П.С. просив, поміж іншого, стягнути з ОСОБА_1 понесені товариством витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 2400 грн.

З копії договору про надання правової допомоги від 20 липня 2022 року, укладеного між адвокатом Шкуратовим П.С. (Адвокат) та ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» (Клієнт), вбачається, що Адвокат зобов`язується надати юридичні послуги, в тому числі, за окремими дорученнями Клієнта.

Адвокат зобов`язується представляти права і законні інтереси Клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування, перед третіми особами, а також у судах України загальної юрисдикції та здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами цього Договору з усіма правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар, розмір якого розраховується виходячи з погодинної оплати роботи адвоката згідно додатку №1 до цього Договору. За результатами наданої правової допомоги сторони складають акт приймання-передачі наданої правової допомоги.

Згідно копії акту №7 від 21.03.2024 приймання-передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 20 липня 2022 року адвокат виконав та передав, а клієнт прийняв надану правову допомогу щодо представництва інтересів клієнта в Хмельницькому апеляційному суді по справі №686/29430/23, зокрема: вивчення апеляційної скарги на рішення суду від 05.02.2024 400 грн (0,5 год); вивчення апеляційної скарги на додаткове рішення суду від 27 лютого 2024 року 400 грн (0,5 год); складання відзиву на апеляційну скаргу та направлення відзиву сторонам 1600 грн (2 год), а всього 2400 грн (3 год).

Відповідно до платіжної інструкції №3958 від 21.03.2024 ТОВ «ЖЕО» оплатило ОСОБА_4 2400 грн. за правову допомогу згідно рахунку №7 від 21.03.24 (а.с.175).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В пункті 2 частини 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на наведене та беручи до уваги узгодження між сторонами договору про надання правової допомоги від 20 липня 2022 року порядку оплати ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» вартості наданої правничої допомоги під час розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції; характер виконаної адвокатом роботи; принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру; виходячи з конкретних обставин справи, її складності, критерію необхідності та значимості таких дій у справі; з огляду на відсутність клопотань ОСОБА_1 про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивачки на користь ТОВ «ЖЕО» 2400 грн витрат, понесених на оплату правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2024 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» (; вул. Зарічанська, 8, м. Хмельницький) 2400 (дві тисячі чотириста) грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 травня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай