ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 496/967/16

провадження № 61-15359св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач за основним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за основним позовом - ОСОБА_2 ,

позивач за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

відповідачі за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості безпідставно набутого майна та за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради про стягнення вартості безпідставно набутого майна, матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року за нововиявленими обставинами

за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Юшинської Ірини Євгенівни на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2021 року у складі судді Трушиної О. І. та постанову Одеського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року, та за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Юшинської Ірини Євгенівни на додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Дришлюка А. І., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року за нововиявленими обставинами.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, ОСОБА_2 посилалася на те, що наприкінці травня 2021 року Комунальне підприємство «Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування» після виправлення неякісної роботи і допущених Біляївською філією Комунального підприємства «Одеське БТІ» помилок надало інформацію про дійсні характеристики будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , врахувавши роз`яснення Міністерства юстиції України щодо державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, збудованого до 05 серпня 1992 року. У зв`язку з тим що житловий будинок літ. «А», вбиральня літ. «Б», літня кухня літ. «В», гараж літ. «Г» були збудовані та реконструйовані до 05 серпня 1992 року, відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, вказане нерухоме майно не є самочинним будівництвом. Про ці обставини їй стало відомо у вересні 2021 року, у зв`язку з чим вона звернулася до державного реєстратора з метою реєстрації 1/2 частини житлового будинку за вказаною вище адресою, який належить їй на праві власності за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року. У зв`язку з цим заявниця вважає, що вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки добудови (вбиральня літ. «Б», літня кухня літ. «В», гараж з підвалом літ. «Г»), про які позивач стверджує, що були збудовані за період перебування його у шлюбі з ОСОБА_3 , насправді були збудовані та реконструйовані ще на час укладання договору купівлі-продажу будинку від 05 липня 1995 року, а тому, на думку заявниці, з урахуванням нововиявлених обставин, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Біляївський районний суд Одеської області ухвалою від 23 грудня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року за нововиявленими обставинами залишив без розгляду.

Судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_2 дізналася про наявність обставин, які вона вважає нововиявленими, у вересні 2021 року. Водночас до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вона звернулася лише 14 грудня 2021 року, тобто після спливу визначеного пунктом першим частини першої статті 424 ЦПК України строку. Клопотання про поновлення процесуального строку не подавала, а тому є підстави для залишення заяви без розгляду.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Одеський апеляційний суд постановою від 07 вересня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гаврилюк Ю. І. задовольнив частково. Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2021 року доповнив в частині мотивування. В іншій частині ухвалу суду залишив без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована правильністю висновків суду про пропуск заявницею строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинам.

Водночас апеляційний суд зазначив інші підстави, які вказують на пропуск строку на подання заяви, а саме, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що, за твердженням заявника, заява про перегляд за нововиявленими обставинами була подана через кур`єрську компанію «Світ», про що свідчить накладна зі штрихкодом ODH-0023360, яка датована 25 вересня 2021 року прийняттям до виконання компанією, проте надійшла до Біляївського районного суду Одеської області лише 14 грудня 2021 року. При цьому офіційний сайт компанії не містить відомостей про відправлення такої заяви за номером накладної та телефоном відправника.

У вересні 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

Одеський апеляційний суд додатковою постановою від 19 вересня 2023 року заяву задовольнив. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що під час прийняття постанови від 07 вересня 2023 року апеляційний суд не вирішив питання про судові витрати.

Короткий зміст касаційних скарг та їх узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У жовтні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Юшинська І. Є. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження посилалася на те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17, від 03 лютого 2021 року у справі № 826/20239/16 та постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 372/1704/16, від 16 березня 2020 року у справі № 910/14147/19, від 10 квітня 2019 року у справі № 925/50/18, від 01 листопада 2020 року у справі № 907/656/15, від 25 січня 2021 року у справі № 914/1131/20;

суд не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України);

суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин. які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України);

суд встановив обставини, що мають суттєве значення. На підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про пропуск заявницею строку на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки заява подана у місячний строк після того, як стало відомо про такі обставини. Також скарга містить доводи про неточності, допущені апеляційним судом в мотивувальній частині оскаржуваної постанови.

У жовтні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Юшинська І. Є. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про відшкодування судових витрат залишити без задоволення.

Як на підставу касаційного оскарження посилалася на те, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15, від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 та постановах Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі № 902/59/18, від 07 серпня 2018 року у справі № 916/1283/17, від 19 серпня 2020 року у справі № 910/6029/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 904/4387/19, від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18, від 30 липня 2019 року у справі № 902/519/18, від 10 жовтня 2018 року у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 року у справі № 909/116/19, від 18 березня 2021 року у справі № 910/15621/19, від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправомірно ухвалив додаткову постанову, оскільки адвокат Адвокатського об`єднання «Франклін Сайрос» надає правову допомогу ОСОБА_1 з листопада 2018 року. Справа, яка переглядалась в суді апеляційної інстанції, триває з 2016 року, а тому представник ОСОБА_1 була ознайомлена з матеріалами справи і повторного ознайомлення не потребувала. Крім того, при винесені додаткової постанови суд апеляційної інстанції не врахував часткове задоволення апеляційної скарги, стягнувши з ОСОБА_2 правничу допомогу на користь іншої сторони процесу у повному обсязі. Також апеляційний суд не врахував, що розмір судових витрат є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору.

У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Рогаліна Г. В. подала відзиви на касаційні скарги, у яких просила відмовити в їх задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, оскільки вони є законними й обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

У березні 2024 року ОСОБА_3 подала відзив на касаційні скарги, у якому просила їх задовольнити.

У квітні 2024 року ОСОБА_2 подала клопотання-заяву, в якій просила прийняти та розглянути відзив ОСОБА_3 та приєднати до справи усі докази, вказані у цьому відзиві, з яким вона повністю згодна.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Юшинської І. Є. на додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

07 грудня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Юшинської І. Є. на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року.

Фактичні обставини справи

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_2 дізналася про наявність обставин, які вона вважає нововиявленими, у вересні 2021 року.

Водночас до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вона звернулася лише 14 грудня 2021 року, тобто після спливу строку, визначеного пунктом 1частини першої статті 424 ЦПК України.

Клопотання про поновлення процесуального строку не подавала.

Ухвалюючи додаткове судове рішення, апеляційний суд встановив такі обставини.

Представник ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила апеляційну скарга залишити без задоволення та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Згідно з додатковою угодою від 05 вересня 2022 року № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 01 листопада 2018 року № 01/11/18ф Адвокатське об`єднання «Франклін Сайрос» здійснює представництво ОСОБА_1 в Одеському апеляційному суді у справі № 496/967/16 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Гаврилюк Ю. І. на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2021 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року. Розмір гонорару адвокатського об`єднання становить 10 000,00 грн.

З детального опису робіт (наданих послуг) за додатковою угодою від 05 вересня 2022 року № 1 відомо, що на ознайомлення з матеріалами справи, консультування клієнта та правовий аналіз матеріалів справи № 496/967/16 адвокат витратив 2 години, вартістю 4 000,00 грн; на розроблення правової позиції, складання та подання відзиву на апеляційну скаргу, поштову відправку відзиву іншим учасникам справи адвокат витратив 4 години, вартістю 6 000,00 грн. Тобто надано послуг адвоката на загальну суму 10 000,00 грн.

В матеріалах справи є квитанція від 09 вересня 2022 року, згідно з якою ОСОБА_1 перерахував на рахунок Адвокатського об`єднання «Франклін Сайрос» грошові кошти в сумі 4 500,00 грн, призначення платежу: гонорар адвокатського об`єднання по дод. угоді від 05 вересня 2022 року № 1 до дог. про надання професійної правничої допомоги від 01 листопада 2018 року № 01/11/18ф.

06 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 сформував у системі «Електронний суд», а 07 вересня 2023 року канцелярія Одеського апеляційного суду зареєструвала клопотання про долучення до матеріалів справи копій квитанцій про витрати на правничу професійну допомогу в загальному розмірі 5 500,00 грн, оскільки оплата гонорару адвоката здійснювалась частинами.

Так, згідно з квитанцією від 16 лютого 2023 року ОСОБА_1 перерахував на рахунок Адвокатського об`єднання «Франклін Сайрос» грошові кошти в сумі 4 500 грн, призначення платежу: гонорар адвокатського об`єднання по дод. угоді від 05 вересня 2022 року № 1 до дог. про надання професійної правничої допомоги від 01 листопада 2018 року № 01/11/18ф.

Згідно з квитанцією від 06 вересня 2023 року ОСОБА_1 перерахував на рахунок Адвокатського об`єднання «Франклін Сайрос» грошові кошти в сумі 1 000 грн, призначення платежу: гонорар адвокатського об`єднання по дод. угоді від 05 вересня 2022 року № 1 до дог. про надання професійної правничої допомоги від 01 листопада 2018 року № 01/11/18ф.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційних скарг, дійшов висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Щодо касаційної скарги на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У пункті 1 частини другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої, пунктом 1 частини другої, частиною третьою статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

З урахуванням приписівчастини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Відповідно до частини першої, пункту 6 частини третьої статті 426 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинна відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції. До заяви додається, зокрема у разі пропуску строку на подання заяви, - клопотання про його поновлення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, відповідно до прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Перелік поважних підстав, які враховуються для поновлення пропущеного процесуального строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або істотно ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, суди мають враховувати, що оцінка поважності причин пропуску строку повинна здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і незалежних від волі та поведінки особи причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного проміжку часу без поважних причин, таке рішення порушує принцип правової визначеності.

Відповідно до статті126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, процесуальним законом встановлені часові обмеження на вчинення тих чи інших процесуальних дій, зокрема на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, у разі недотримання яких суд виключно за обґрунтованим клопотанням та в межах доводів заявника може поновити строк на звернення до суду. У разі пропуску відповідного строку та за відсутності клопотання учасника справи про його поновлення суд залишає заяву без розгляду.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Встановивши, що ОСОБА_2 дізналася про наявність обставин, які вона вважає нововиявленими, у вересні 2021 року, а із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами звернулася до суду лише 14 грудня 2021 року, тобто після спливу визначеного пунктом першим частини першої статті 424 ЦПК України строку та не подавала клопотання про поновлення процесуального строку, місцевий суд, з яким в цій частині погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без розгляду.

При цьому апеляційний суд, спростовуючи доводи апеляційної скарги про те, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами була подана 25 вересня 2021 року через кур`єрську компанію «Світ» встановив, що офіційний сайт компанії не містить відомостей про відправлення такої заяви за номером накладної зі штрих-кодом ODH-0023360 та телефоном відправника.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про пропуск заявницею визначеного пунктом першим частини першої статті 424 ЦПК України строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та у зв`язку з цим залишили її без розгляду.

Доводи касаційної скарги не спростовують вказаних висновків судів першої та апеляційної інстанцій, зводяться до незгоди заявника з ухваленими у справі судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Стосовно додаткової постанови Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Апеляційний суд встановив, що 11 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Рогаліна Г. В. через систему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткової постанови про судові витрати. Заяву обґрунтовувала тим, що в судовому засіданні 07 вересня 2023 року в судових дебатах вона просила в порядку статті 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 10 000,00 грн, які ОСОБА_1 сплатив у зв`язку з розглядом справи. Докази понесених витрат на правничу допомогу подані до відзиву на апеляційну скаргу та з клопотанням про залучення квитанцій від 06 вересня 2023 року і надіслані учасникам справи раніше.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року залишено без розгляду.

Вказана ухвала була змінена в частині мотивування постановою Одеського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року, а в іншій частині залишена без змін.

Таким чином, після апеляційного перегляду ухвала Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2021 року, якою залишено без розгляду заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, фактично залишена без змін, зазначено лише додаткові мотиви цього рішення.

Стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, апеляційний суд виходив з того, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, та обсягом наданих послуг, виконаних робіт. При цьому суд встановив, що будь-яких письмових клопотань чи заперечень щодо заявленої адвокатом суми витрат на правничу допомогу учасники справи не подали.

Оскільки заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без розгляду, то суд правильно виходив з того, що понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн слід покласти на заявника.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують та не свідчать про порушення апеляційним судом норм процесуального права при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, а зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону, і підстав для їх скасування немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Юшинської Ірини Євгенівни залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2021 року, постанову Одеського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов