Провадження №: 2/336/914/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 Шевченківський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Звєздової Н.С/,

при секретарі Іванченко О.С.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Саламатова Марина Володимирівна, про визнання договору дарування квартири недійсним та повернення сторін договору до первісного стану,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебувають матеріали вище вказаної цивільної справи. Представник позивачки адвокат Сивова Я.В., яка діє на підставі свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю №987 від 30.08.2012, Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 31.10.2023 серії АР №1147064, звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить: 1) визнати недійсним договір дарування квартири, укладений 12.03.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Саламатовою Мариною Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 528, застосувавши наслідки недійсності правочину шляхом скасування державної реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 та повернути квартиру за адресою АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 ; 2) стягнути з відповідача на користь позивача понесені по справі судові витрати.

В судові засідання не з`являється приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Саламатова Марина Володимирівна, при цьому будучи про час та місце розгляду справи повідомленою належним чином.

На обговорення судом поставлено питання про визнання обов`язковою явку приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Саламатової М.В.

Учасники судового процесу, присутні в судовому засіданні, не заперечували проти визнання обов`язковою явку приватного нотаріусу, оскільки її думка має значення.

У відповідності ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Об`єктивний, повний та всебічний розгляд цивільної справи в значній мірі залежить від ефективного та всебічного дослідження судом доказів, які надаються сторонами конфлікту та аргументують їхню позицію по справі і тим самим надають судді можливість вивчити обставини, які спричинили конфлікт.

Процес доказування та докази, які надаються в обґрунтування позиції сторін, використовуються сторонами для того, щоб довести свою правоту в конфліктних правовідносинах і захистити чи відновити свої права. І саме, від якості та повноти, поданих доказів, залежить майбутня позиція суду у вирішенні цього конфлікту між сторонами і прийняття мотивованого рішення.

Доказування в цивільному процесі тісно пов`язане з реалізацією принципу цивільного судочинства «змагальності сторін». Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», п. 63).

Разом з тим, принцип змагальності сторін у цивільному процесі нерозривно пов`язаний і з принципом рівності сторін.

Для справедливого судового розгляду в контексті належного доказування непересічне значення має, з погляду Європейського суду з прав людини, наявність у судовому рішенні достатніх підстав та аргументів, на основі яких воно було ухвалене. Підтвердження цього відображено у цілій низці судових прецедентів Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні в справі «Руіс Торіа проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року Європейський суд наголосив, що «у відповідності зі встановленим прецедентним правом, яке відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином вказані підстави, за якими вони були ухвалені. Пункт 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини зобов`язує судові інстанції вказувати мотивацію ухвалених ними рішень» [1, с. 13-14].

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Положеннями ст.92 ЦПК України передбачено, що сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 ст. 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Згідно п. 3 ч.2 ст. 43 ЦПК України,учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Враховуючи викладене, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, суд вважає за необхідне визнати явку приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Саламатової Марини Володимирівни в судове засідання обов`язковою.

Керуючись ст.ст.223,260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати обов`язковою явку приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Саламатової Марини Володимирівни у цивільній справі за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Саламатова Марина Володимирівна, про визнання договору дарування квартири недійсним та повернення сторін договору до первісного стану.

Відкласти розгляд справи на 21 листопада 2024 року на 13 год. 45 хв.

Копію ухвали направити приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Саламатовій Марині Володимирівни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається http://court.gov.ua.

Суддя: Н.С. Звєздова