Справа № 442/4748/23 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/811/2537/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Гімназії №17 Дрогобицької міської ради, в якому просила зобов`язати директора гімназії Гевка Ярослава Йосифовича від імені Гімназії № 17 Дрогобицької міської ради Львівської області забезпечити вчителя трудового навчання ОСОБА_1 повним педагогічним навантаженням на одну тарифну ставку (18 навчальних годин на тиждень) на 2023-2024 навчальний рік.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Зобов`язано директора гімназії Гевка Ярослава Йосифовича від імені Гімназії №17 Дрогобицької міської ради Львівської області забезпечити вчителя трудового навчання ОСОБА_1 педагогічним навантаженням на 2023-2024 навчальний рік відповідно до вимог положення пункту 63 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом МОУ №102 від 15.04.1993 року.

Стягнуто з Гімназії №17 Дрогобицької міської ради Львівської області в дохід держави 1073,60 грн. судового збору та в користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на правову допомогу.

17 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, а саме просила ще додатково стягнути з відповідача 6250,00 грн за послуги адвоката.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що під час судових дебатів у судовому засіданні 16 серпня 2023 року у вказаній справі представником позивача адвокатом Шемеляк М.С. було зроблено усну заяву про те, що після ухвалення рішення у справі позивач продасть заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів, що стверджується аудіо записом судового засідання від 16 серпня 2023 року, 17 серпня 2023 року позивачка звернулася до суду із вказаною заявою, що підтверджує той факт, що нею дотримано встановлені ЦПК України вимоги та строки подання доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Вважає висновок суду першої інстанції щодо недотримання позивакою строків та порядку подання клопотання про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу помилковим.

Просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Гімназії №17 Дрогобицької міської ради Львівської області в користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6 250 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

17 січня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшла заява виконуючого обов`язки директора Гімназії №17 Дрогобицької міської ради Львівської області про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю директора, яку заявник подав на електронну пошту суду.

В свою чергу, надіслана на офіційну електронну пошту суду заява виконуючого обов`язки директора Гімназії №17 Дрогобицької міської ради Львівської області від 17 січня 2024 року про відкладення розгляду справи, не підписана та не скріплена електронним цифровим підписом, на підтвердження чого складено Акт Львівського апеляційного суду про відсутність кваліфікованого електронного підпису.

Враховуючи відсутність у надісланій заяві електронного цифрового підпису особи, яка її подала, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18 січня 2024 року, є дата складення повного судового рішення 24 січня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що доказів доданих до даної заяви сторона позивача не подала до закінчення судових дебатів та не зробила про це відповідну заяву.

Більше того, докази щодо оплати праці адвоката були долучені позивачем до матеріалів судової справи і суд задоволив їх у повному обсязі в розмірі 3000 грн.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору ( п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази:

1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо);

2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо);

3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.);

4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Шемеляк М.С. здійснював представництво позивачки ОСОБА_1 на підставі договору №б/н про надання правової допомоги від 07 жовтня 2022 року (т.1 а.с. 45-46).

При зверненні до суду із позовною заявою у липні 2023 року, позивачка зазначала, що понесла судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн., орієнтовний розмір витрат пов`язаних з розглядом цієї справи вона оцінює в розмірі 10 00 грн. (т. 1 а.с. 6).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні 16 серпня 2023 року під час судових дебатів заявив про те, що після ухвалення рішення у справі позивачка подасть заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів, що стверджується аудіо записом судового засідання.

Звернувшись до суду 17 серпня 2023 року із заявою про ухвалення додаткового рішення (т. 1 а.с. 169-171), ОСОБА_1 дотрималась п`ятиденного строку для подання доказів на підтвердження розміру понесених нею судових витрат.

Вимоги сторони позивачки щодо стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 6 250 грн. підтверджено наступними доказами: актом прийняття коштів за надання правової допомоги згідно договору №б/н від 07 жовтня 2022 року, розрахунками витрат на правову допомогу згідно договору №б/н від 07 жовтня 2022 року, квитанцією про оплату (т. 1 а.с.172-175).

Згідно вищезазначеного розрахунку витрат на правову допомогу на виконання договору №б/н від 07 жовтня 2022 року, адвокатом була виконана наступна робота:

- аналізу судової практики, збирання доказів, підготовки і подання відповіді на відзив від 03 липня 2023 року 2250 грн.;

- участь 09 серпня 2023 року у судовому засіданні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 442/4748/23 за позовом ОСОБА_1 до Гімназії № 17 Дрогобицької міської ради Львівської області про зобов?язання вчинити дії - 2000 грн.;

- участь 16 серпня 2023 року у судовому засіданні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі « 442/4748/23 за позовом ОСОБА_1 . До Гімназії № 17 Дрогобицької міської ради Львівської області про зобов?язання вчинити дії - 2000 грн.

Разом з тим, вказані обставини не були взяті судом до уваги, питання про наявність підстав для стягнення судових витрат на користь позивачки, не з`ясовано.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що обставини, на які посилалася позивачка у заяві про ухвалення додаткового рішення, судом першої інстанції не розглядались.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачкою у встановлений судом строк було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій вона просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 6 250 грн., чого суд першої інстанції не врахував та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дослідивши матеріали справи та зміст поданих представником позивачки документів, враховуючи фактичний вид правової допомоги (аналіз судової практики, збирання доказів, підготовки і подання відповіді на відзив, участь в судових засіданнях), затраченим часом на надання таких послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, складністю справи, з урахуванням критерію розумності розміру таких витрат, колегія суддів вважає за необхідне заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити та відшкодувати позивачці витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 250,00 грн.

Таким чином, з Гімназії №17 Дрогобицької міської ради Львівської області підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 6 250,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2023 року скасувати.

Стягнути з Гімназії №17 Дрогобицької міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6 250,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 січня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.