Справа № 373/1371/23
Провадження № 2/355/81/24
14 лютого 2024 року Баришивський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді Чехова С.І.
за участю секретаря Старенької С.М.
представника позивача Софійського С.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 адвоката Софійського Сергія Юрійовича до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівське» про виділення майна в натурі та виправлення помилки.
Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, передав свої повноваження своєму представнику адвокату Софійському С.Ю..
Представник позивача Софійський С.Ю. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав послався на вище означені обставини, просив їх задовольнити.
Представник відповідача від СТОВ «Семенівське» до судового засідання не з`явився, був належно повідомлений про час, місце розгляду справи на 20 листопада 2023 року о 15 годині, пакет з копією ухвали та позовною заявою з додатками повернувся з відміткою «адрес відсутній за вказаної адресою», у зв`язку з чим був повідомлений про час, місце розгляду справи через веб-сайт Судової влади України про розгляд справи на 07 грудня 2023 року о 14 годині , 09 січня 2024 року о 10 годині, 14 лютого 2024 року о 14 годині. Відзиву з запереченнями надано не було.
Суд прийшов до такого висновку відповідно до п.п.3,4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України слід, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженнінаявних у справі доказів.
Дослідивши матеріли справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе задоволення позовних вимог з таких підстав а саме:
З копії Студенківської сільської ради Бориспільського району Київської області «Про утворення старостинських округів Студениківської сільської ради затвердження положення про старосту» слід , що були утворенні старостинські округи на території Студениківської сільської ради а саме: Семенівський старостинський округ, до складу якого входять села Семенівка та Леляки. (а.с.10)
З копії рішення Студениківської сільської ради Бориспільського району Київської області «Про початок реорганізації Пристромської, Семенівської, Строківської сільських рад шляхом приєднання до Студениківської сільської ради слід, що почалась процедура реорганізації Семенівської сільської ради, правонаступником стала Студениківської сільської ради всього майна, прав та обов`язків Семенівської сільської ради.(а.с.11-13)
Як слід з копії листа сільського голови Студениківської сільської ради від 25 травня 2023 року №360 ОСОБА_3 , що відповідно до даних архіву рішенням загальних зборів членів підприємства (протокол №1 від 23 вересня 1994 року) створено колективне сільськогосподарське підприємство «Семенівка», яке стало правонаступником радгоспу «Семенівський», що підтверджується статутом затвердженим 18 листопада 1994 року. Правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства «Семенівка» стало ТОВ СИВА «Тера-Віта», що підтверджується статутом затвердженим 11 квітня 2000 року, після якого правонаступником стало СТОВ «Семенівське» з 26 вересня 2002 року, яке функціонує на даний момент і відповідно до статуту якого до нього перейшли права членів попередніх підприємств.(а.с.14-15)
Згідно копії акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу радгоспу «Семенівський», який затверджений в.о. начальником регіонального відділення Фонду держмайна України по Київської області Чорноус В.С. від 29 квітня 1994 року була проведена інвентаризація майна радгоспу «Семенівський» та з урахуванням вимог методики оцінки вартості об`єктів приватизації було визначена їх оціночна вартість, яка склала на той час 4630306 тисяч карбованців.(а.с.17-19)
З копії наказу від 29 квітня 1994 року №51-ВП в.о. начальника Регіонального відділення фонду державного майна України про Київської області Чорноуса В.С. з якого слід, що згідно з Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» і у відповідності з наказом по регіональному відділенню №23-ВП від 29 березня 1994 року комісією з приватизації майна радгоспу «Семенівський» визначено оціночну вартість майна. Оцінка вартості цілісного майнового комплексу проведена у відповідності з «методикою оцінки вартості об`єктів приватизації», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №717 від 08 вересня 1993 року. Було наказано затвердити Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу радгоспу «Семенівський».Загальна вартість майнового комплексу радгоспу «Семенівський» складає 5334273тисяч карбованців (п`ять мільярдів триста тридцять чотири мільйона двісті сімдесят три тисяч).(а.с.20-21)
З копії наказу№5/85-ВП від 12 серпня 1994 року Регіонального відділення фонду державного майна України про Київської області Федоніна О. слід, що буди внесені зміни до акту оцінки були внесені зміни до акту оцінки яка викладена в п.2.1 наказу регіонального відділення від 29 квітня 1994 року №51-ВП в такій редакції вартість загальнодержавного майна, що підлягає приватизації складає 4630306 тисяч карбованців (чотири мільярди шістсот тридцять мільйонів триста шість тисяч).(а.с.22)
З копії відомості розрахунку вартості машин, обладнання, транспортних засобів та інших основний фондів, а також не матеріальних активів за станом на 1 квартал 1994 року по радгоспу «Семенівський» Баришівського району Київської області слід, що було визначено технічні характеристики, дата введення в експлуатацію, балансова вартість, нарахований знос, залишкова вартість.(а.с.23-41)
З копії відомості розрахунку вартості оборотних засобові станом на 1 квітня 1994 року по радгоспу «Семенівський» Баришівського району Київської області слід, що було визначено вартість придбання оборотних засобів.(а.с.42-43)
За копією договору №61 від 31 серпня 1994 року про безоплатну передачу державного майна сільськогосподарського підприємства «Семенівський» слід, що регіональне відділення Фонду державного майна України по Київської області та товариство покупців державного сільськогосподарського підприємства «Семенівський» уклали договір про безоплатне приймання державного майна сільськогосподарського підприємства «Семенівський», яке включає в себе активи, пасиви, інвентар, обладнання, устаткування та інше майно згідно з актом інвентаризації вартість якого складає 4630306 тисяч карбованців (чотири мільярди шістсот тридцять мільйонів триста шість тисяч карбованців).(а.с.50-53)
Відповідно копії до акту прийому-передачі переданого майна від 07 серпня 1994 року майно було передано покупцю державному сільськогосподарському підприємству «Семенівський»(а.с.54)
З копії заяви представника позивача ОСОБА_2 адвоката Софійського С.Ю. до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівське», останній просив виділити майно в натурі позивачу ОСОБА_2 (а.с.55-56)
Відповідно копії почтового конверта, який був направлений до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівське» мається довідка про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».(а.с.57)
Відповідно до Законом України від 14 лютого 1992 року № 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначені правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства.
За ст.1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Підприємство є юридичною особою, має поточні та вкладні (депозитні) рахунки в установах банку та може мати печатки. Підприємства можуть на добровільних засадах об`єднуватися в спілки (об`єднання), бути засновниками акціонерних товариств, які діють на основі своїх статутів.
За ч.1ст. 3 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» слід, що підприємство створюється за бажанням громадян на добровільних засадах на їх загальних зборах. Створення підприємства не обумовлюється будь-якими рішеннями державних, господарських та інших органів.
Згідно ч.2 ст. 3 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» вказано, що підприємство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації.
За ч.1 ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.
Згідно ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» слід, що об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.
За ст.1 Закону України від 19 вересня 1991 року № 1576-XII «Про господарські товариства» до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» слід, що до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.
У постанові Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» визначено порядок обрахування майнових паїв та створення органів, які вирішують майнові питання членів реформованих колективних сільськогосподарських підприємств.
Відповідно до вимог статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно з частиною другою статті 356 ЦК України суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Власники майнових паїв є співвласниками пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства і володіють, користуються та розпоряджаються цим майном на праві спільної часткової власності, і саме по собі не свідчить про створення ними окремої юридичної особи.
Отже як було доведено стороною позивача, він має свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майовий сертифікат)бажає виділити в натурі майно з оформленням акту приймання-передавання цього майна. Майно належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності яке виникло з підстав, не заборонених законом. Позивач має право на пай грішми відповідно до розміру та структури пайового фонду, вимоги позивача законні та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже сплачений судовий збір стороною позивача повинен бути стягнути з сторони відповідача, оскільки позовні вимоги позивача були задоволені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,4,12,13,81,89,137,141,229,263-265,293 ЦПК України ст.ст. 355,356 ЦК України,-
Позов представника позивача ОСОБА_2 адвоката Софійського Сергія Юрійовича до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівське» про виділення майна в натурі та виправлення помилки, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача , поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення, шляхом направлення скарги через Баришівський районний суд.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 19 лютого 2024 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов