Справа № 314/2794/23
Провадження № 2/314/126/2024
14.05.2024 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Кононенка І.О.
секретар судового засідання Билименко Т.В.
за участю прокурора Медведєва Б.В.
З посиланням на ч. 1 ст. 202 ЦК України, ст. 204 ЦК України, ч. 1 ст. 203 ЦК України, ч. 1 та ч. З ст. 215 ЦК України, ч. 1 та ч. 5 ст. 216 ЦК України, ч. 1 ст. 236 ЦК України прокурор вважав, що договір оренди землі від 25.06.2021, враховуючи, що його предметом є земельна ділянка, площа якої перевищує визначену ст. 36 ЗК України, що може передаватись громадянину в оренду для городництва, підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, при цьому, позивачем у такому спорі, виходячи з положень ч. З ст. 215 ЦК України, може бути в тому числі й сторона правочину, крім того, наслідком визнання недійсним договору оренди землі від 25.06.2021 є повернення земельної ділянки орендарем орендодавцю на підставі ст. 216 ЦК України що узгоджується з правовою позицією зазначеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.10.2022 у справі №922/1830/19 згідно якого позивач у межах розгляду справи може посилатися, зокрема, на незаконність наказу (рішення) про надання в оренду земельних ділянок без заявлення вимоги про визнання його незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не зумовлюють правових наслідків, на які вони спрямовані (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №922/614/19. Подібні за змістом висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, також у справі №910/1809/18), а також Верховним Судом у постановах від 21.02.2023 у справі №922/1057/20, від 07.03.2023 у справі №917/730/20, від 14.03.2023 у справі №922/3013/19, від 14.03.2023 у справі №922/2905/19.
Прокурор вважав фактично ОСОБА_1 протиправно отримав в оренду спірну земельну ділянку, внаслідок порушення органом місцевого самоврядування вимог ЗК України в частині площі земельної ділянки, що може бути передана громадянам в оренду для городництва, що у свою чергу, суперечить принципу пропорційності.
Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на користь Запорізької обласної прокуратури судові витрати.
У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги проти заочного розгляду не заперечував, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд керуючись ст.. 223, 280 ЦПК ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідив матеріали надані сторонами, судом установлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини.
Рішенням сесії Чернігівської селищної ради від 25.06.2021 № 184 надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва в оренду площею 1,9823 га, земельна ділянка знаходиться в с. Верхній Токмак.
У подальшому, на підставі цього рішення між Чернігівською селищною радою та ОСОБА_1 25.06.2021 укладено відповідний договір оренди землі та 09.08.2021 проведено державну реєстрацію права оренди ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку комунальної власності (номер запису про інше речове право 43441226).
В оренду передається земельна ділянка площею 1,9823 га, у тому числі за складом та видом угідь - рілля (п.2 Договору).
Відповідно до п.8 Договору, договір укладено на 10 років, а згідно п.9 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 0,5 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 194,69 грн.
У постанові від 30.05.2018 у справі № 826/5737/16 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що надання дозволу уповноваженим органом місцевого самоврядування на розроблення проекту щодо відведення ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування.
Системний аналіз правових норм свідчить про те, що затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність є завершальною стадією процедури відведення земельної ділянки.
При цьому, ст. 123 ЗК України встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, якими, зокрема, є його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно- правових актів за змістом та формою.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, внесено зміни до ст. 36 ЗК України за змістом якого громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва, площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара, тому суд погоджується з доводами прокурора щодо того, що спірна земельна ділянка безпідставно відведена та передана в оренду.
З урахуванням положень ст. ст. 36, 124, 134 ЗК України, а саме законодавчим зменшенням площі можливої передачі земель для городництва та передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної або комунальної власності на підставі земельних торгів, надання земельної ділянки загальною площею 1,9823 га в користування повинно було проводитись за результатами земельних торгів та за іншим цільовим призначенням земельної ділянки, зокрема, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, для ведення фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства тощо, чого Чернігівською селищною радою здійснено не було.
Частиною 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Згідно ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Отже, договір оренди землі від 25.06.2021, враховуючи, що його предметом є земельна ділянка, площа якої перевищує визначену ст. 36 ЗК України, що може передаватись громадянину в оренду для городництва, підлягає визнанню недійсним.
Зазначені висновки суду ґрунтуються як на наведених нормах законодавства України. Не дотримання сільською радою вищезазначеного порядку передачі земельної ділянки у оренду дає підстави для висновку що останнє здійснено у порушення законодавства України. Також, з урахуванням попереднього висновку суду щодо основної вимоги, суд вважає правильними заявлені прокурором вимоги про повернення земельної ділянки у комунальну власність громади, як ефективний спосіб захисту порушених прав держави у особі територіальної громади, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь прокуратури у сумі 5368,00 грн.
Керуючись ст.ст., 4, 12, 13, 81, 141, 223, 263-265, 280, 354 ЦПК України,
Позов керівника Бердянської окружної прокуратури Запорізької області про визнання недійсним договору оренди землі, зобов`язання повернути земельну ділянку задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області, протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Іван Олександрович Кононенко