441/564/23 2/441/156/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2024 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Малахової-Онуфер А.М.

з участю секретаря судового засідання Нагірної М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області, Львівської районної державної адміністрації Львівської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_2 про визнання недійсними розпорядження та Державного акта на право приватної власності на землю, скасування запису про державну реєстрацію, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

адвокат Дунас Р.Т. в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, Львівської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівскій області про визнання недійсним розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів № 18 від 20.01.2003 в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 1, 9112 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Тучапівської сільської ради Городоцького району Львівської області, визнання недійсним Державного акта серія ІІІ-ЛВ № 085382 на право приватної власності на землю від 29.01.2003 та скасування його державної реєстрації за № 382, визнання права на земельну частку (пай) площею 1, 35 ум.кад.га, що на території Городоцької міської ради Львівської області (с. Тучапи Львівського району Львівської області), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 143395 від 17.07.1996 за реєстровим № 220, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , однак йому відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЛВ № 085382 Городоцькою райдержадміністрацією на ім`я померлої ОСОБА_3 виданий 29.01.2003, тобто після смерті останньої, а відтак земельна ділянка не входить до складу спадщини, інше. Просив позов задовольнити.

Ухвалою судді від 14.11.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, а 27.03.2024 до участі у справі залучено третю особу ОСОБА_2 , підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_4 у заяві від 27.03.2024 вимоги підтримав, просив про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя.

Представник відповідача Городоцької міської ради Львівської області міський голова Ременяк В.В. у клопотанні від 28.11.2023 позов не заперечив, просив про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 75, 76).

Начальник Львівської районної військової адміністрації Львівської області Х.Замула, як представник відповідача, у клопотанні від 15.12.2023 просила про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 80).

Третя особа ОСОБА_2 у заяві від 05.03.2024 вимоги не заперечила, просила про розгляд справи за її відсутності (а.с. 101).

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівскій області, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 4, 12, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із копій свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 , із копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с. 14, 105, 106).

Згідно Витягу з Книги записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай), списків громадян-власників сертифікатів, яким передаються земельні частки (паї) у приватну власність на території Тучапівської сільської ради Городоцького району, ОСОБА_3 на підставі Сертифікату серія ЛВ № 143395 від 17.07.1996, при житті належало право на земельну частку (пай) площею 1, 35 ум.кад.га, що на території Тучапівської сільської ради Городоцького району Львівської області (а.с. 10, 13).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 (а.с. 7).

Із довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 908 від 29.12.2022 убачається, що ОСОБА_3 , 1928р.н. до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 значилася зареєстрованою та проживала разом з сином ОСОБА_1 , 1948р.н. та онуками ОСОБА_7 , 1974р.н. і ОСОБА_8 , 1978р.н. на АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75729078 від 07.02.2024, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 94).

07.11.2022 приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Мухою М.Т. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1, 9112 га, що на території Городоцької міської ради Львівської області (с. Тучапи Львівського району Львівської області), оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЛВ № 085382 виданий Городоцькою райдержадміністрацією Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 29.01.2003, тобто після смерті спадкодавця (а.с. 8).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Із матеріалів справи убачається, що 29.01.2003 головою Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано Державний акт серія ІІІ-ЛВ № 085382 на право приватної власності на землю площею 1, 9112 га призначену для ведення товарного сількогосподарського виробництва, що на території Тучапівської сільської ради, на підставі розпорядження № 18 від 20.01.2003, тобто більше ніж через три роки після смерті спадкодавця (а.с. 9, 12).

Державний акт серія ІІІ-ЛВ № 085382 від 29.01.2003 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під № 382 (а.с. 9 зворот).

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до глави 16 Цивільного Кодексу України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 Цивільного Кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України (2004 року), статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, всупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, ураховуючи, що розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів № 18 від 20.01.2003 і Державний акт серія ІІІ-ЛВ № 085382 на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_3 від 29.01.2003, видані після смерті останньої, а отже в порушення вимог закону, суд визнає недійсними розпорядження в частині передачі в натурі у приватну власність ОСОБА_3 земельної частки (паю), що на території Городоцької міської ради Львівського району Львівської обласі (с. Тучапи Львівського району Львівської області) та Державний акт серія ІІІ-ЛВ № 085382 на право приватної власності на землю, а також скасовує його державну реєстрацію за № 382.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Суд у задоволенні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) площею 1, 35 ум.кад.га, що на території Городоцької міської ради Львівської області (с. Тучапи Львівського району Львівської області), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 143395 від 17.07.1996 за реєстровим № 220 - відмовляє, оскільки доказів на підтвердження належності такого права спадкодавцю, згідно цього Сертифікату, матеріали справи не містять, що не позбавляє позивача права оформити свої спадкові права на означений пай в нотаріальному порядку, за наявності у нього відповідного правовстановлюючого документа.

Керуючись ст. 4, 10, 89, 209, 247, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 328, 373, 392, 1218, 1261 ЦК України, ст. 524, ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати недійсним розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації Ради народних депутатів № 18 від 20.01.2003 в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 1, 9112 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Тучапівської сільської ради Городоцького району Львівської області.

Визнати недійсним Державний акт серія ІІІ-ЛВ № 085382 на право приватної власності на землю, виданий 29.01.2003 Городоцькою районною державною адміністрацією Ради народних депутатів про передачу ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 1, 9112 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Тучапівської сільської ради Городоцького району Львівської області та скасувати його державну реєстрацію за № 382.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер