Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Прищепи С.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН», про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд до ТОВ «БІЗ ЕЙРЛАЙН» про захист прав споживачів, просив суд стягнути з відповідача кошти за невикористані квитки в сумі 10 426,02 грн.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) (надалі за текстом - позивач), придбала у ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗ ЕЙРЛАЙН»(ідентифікаційний код юридичної особи в , місцезнаходження: 03151, м. Київ, вулиця Святослава Хороброго (колишня назва - Народного Ололчення), будинок 26- А, офіс 103) (надалі за текстом - відповідач), для себе та членів своєї сім`ї, чоловіка - ОСОБА_2 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_2 від 06.10.2021 р.) та доньки - ОСОБА_3 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_3 від 01.02.2022 р.).

08.02.2022 р. позивачем було отримано на електронну адресу, підтвердження бронювання номер 381403ЕВ (квиток номер: UBE 10950599 ) та квитки №: UBE , UBE і UBE на авіарейси № 7В341 (виліт 25 червня 2022 року) та № 7В342 (виліт 09 липня 2022 року) за маршрутом Київ - Батумі - Київ, номер бронювання 403ЕВ, у вкладенні до листа.

24.02.2022 р. Указом президента України № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

10 травня 2022 року позивач направила лист на електронну адресу відповідача з проханням повернути кошти за невикористані авіаквитки, на який було повідомлено, що опції повернення коштів будуть розглядатись після стабілізації ситуації в країні та відновлення регулярних рейсів і запит щодо повернення коштів повторно, необхідно надіслати, коли буде відновлена операційна діяльність авіакомпанії.

Крім того, відповідач рекомендував звернутися з офіційною рекламацією, яка може бути надіслана за допомогою засобів поштового зв`язку за місцезнаходженням Авіакомпанії за адресою (у роздрукованому вигляді): АДРЕСА_2 .

Враховуючи викладене, 03.06.2022 р. позивач звернулась до відповідача з письмовою претензією, де керуючись Авіаційними правилами України «Правилами повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26.11.2018 р. № 1239 (надалі - Авіаційні правила України), просила відшкодувати вартість невикористаних квитків №: UBE , UBE та UBE на скасовані авіарейси № 7В341 (виліт 25 червня 2022 року) та № 7В342 (виліт 09 липня 2022 року), яка становила - 10 426,02 грн. (десять тисяч чотириста двадцять шість гривень 02 коп.).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12 січня 2022 р. позивач придбала у відповідача для себе та членів своєї сім`ї, чоловіка - ОСОБА_2 та доньки - ОСОБА_3 авіаційні квитки.

08.02.2022 р. позивачем було отримано на електронну адресу, підтвердження бронювання номер 381403ЕВ (квиток номер: UBE 10950599 ) та квитки №: UBE , UBE і UBE на авіарейси № 7В341 (виліт 25 червня 2022 року) та № 7В342 (виліт 09 липня 2022 року) за маршрутом Київ - Батумі - Київ, номер бронювання 403ЕВ, у вкладенні до листа.

24.02.2022 р. Указом президента України № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

03.06.2022 р. позивач звернулась до відповідача з письмовою претензією, де керуючись Авіаційними правилами України «Правилами повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26.11.2018 р. № 1239 (надалі - Авіаційні правила України), просила відшкодувати вартість невикористаних квитків №: UBE , UBE та UBE на скасовані авіарейси № 7В341 (виліт 25 червня 2022 року) та № 7В342 (виліт 09 липня 2022 року), яка становила - 10 426,02 грн. (десять тисяч чотириста двадцять шість гривень 02 коп.).

З позову вбачається, що відповідач зазначену претензію проігнорував та кошти не повернув, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду.

Суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до частин 2, 4 ст. 100 Повітряного кодексу України правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти авіаперевізником, суб`єктами з наземного обслуговування, а також галузеві стандарти та нормативи якості такого обслуговування встановлюються авіаційними правилами України та мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Авіаперевізник на підставі зазначених у частині другій цієї статті правил повітряних перевезень повинен встановити свої правила, спрямовані на підвищення ефективності та якості перевезень, які не можуть містити стандартів чи нормативів якості, відповідальності за обслуговування пасажирів, нижчих за рівень установлених вимог, попередньо погодивши їх з уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 104 Повітряного кодексу України у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та закриттям повітряного простору України, рейси, на які позивачем були придбані квитки, скасовано.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача (03 червня 2022 року) з претензією про повернення грошових коштів за сплачені авіаквитки, однак станом на момент подання позову до суду відповідачем не було повернуто вартість сплачених, але невикористаних квитків.

Згідно з п.п. 1, 4 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил України повернення коштів за невикористаний квиток (його частину) авіаперевізник здійснює за місцем придбання квитка або в головному офісі авіаперевізника (офісі з продажу перевезень авіаперевізника) і в тій валюті, у якій квиток було оплачено. Повернення коштів в Україні авіаперевізник здійснює в національній валюті. Повернення коштів у представництвах авіаперевізника в інших країнах здійснюється відповідно до законодавства країни місцезнаходження представництва. У разі якщо оплату було здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. Повернення коштів здійснюється, зокрема, на рахунок власника банківської картки, якою оплачено перевезення (у разі припинення діяльності банку перерахування коштів може бути здійснено на рахунок в іншому банку).

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил України повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення, отримання авіаперевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів.

Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано доказів, які підтверджують, що ним припинено здійснення своєї господарської діяльності, авіакомпанія не отримує дохід та на її рахунках відсутні кошти для забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення вартості невикористаних коштів.

Крім того, невиконання зобов`язань через вплив форс-мажорних обставин звільняє виключно від відповідальності за порушення зобов`язань та жодним чином не звільняє від виконання самого зобов`язання.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем не порушується питання відповідальності за невиконання зобов`язань, а заявлені вимоги про повернення коштів як виконання зобов`язання відповідача перед позивачем.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконання зобов`язання щодо повернення коштів позивачу за невикористані квитки, тому вимога позивача про повернення сплачених ним грошових коштів з підстав ненадання відповідних послуг є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

З позову вбачається, що станом на день подачі позовної заяви відповідачем умови договору не виконуються.

Враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, відповідач наведені позивачем доводи і докази не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо повернення коштів, сплачених за невикористані авіаквитки.

Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 992,40 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 3 000 грн, то суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Шох С.М. 26 липня 2023 року був укладений Договір про надання правничої допомоги № 09/2023/Ф.

З додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги № 09/2023/Ф від 26 липня 2023 року до Договору про надання правової допомоги вбачається кількість виконаних адвокатом послуг та їх вартість, яка становить 3 000 грн.

У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19 судом зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Під час розгляду даної справи від відповідача не надходило заперечень щодо розміру визначеної позивачем вартості судових витрат. Співмірності судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач також не оспорював.

Таким чином, суд дослідивши всі надані документи, дійшов висновку, що позивачем доведено заявлений розмір витрат на правничу допомогу, і такий розмір є співмірним із складністю справи, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 636, 908, 910 ЦК України, 100, 104 ПК України, Авіаційними правилами України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затвердженими Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року № 1239, статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 147, 265, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН», про захист прав споживачів - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» на користь ОСОБА_1 кошти за невикористані авіаквитки в розмірі 10 426 (десять тисяч чотириста двадцять шість) гривень 02 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» (адреса: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 26-А, офіс 103, ).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Верещінська