Справа №690/106/24
Провадження №2/690/97/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Звенигородська державна нотаріальна контора Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування обтяження нерухомого майна, скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в:

позивач та її представник просять суд скасувати арешт кв. АДРЕСА_1 та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: кв. АДРЕСА_1 відомості за реєстраційним номером обтяження: 10871437, зареєстрованого 24.02.2011 11:53:05 за № 10871437 реєстратором: Ватутінська міська державна нотаріальна контора, посилаючись на те, що 20.10.2023 з інформаційної довідки № 351254891 ОСОБА_1 стало відомо про те, що на кв. АДРЕСА_1 існує обтяження, тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер: 10871437, зареєстроване 24.02.2011 11:53:05 за № 10871437 реєстратором: Ватутінська міська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, без номера, 17.02.2011, старший слідчий слідчого відділу прокуратури Черкаської області Черниш С.Г., об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частина квартири, адреса: АДРЕСА_2 ; обтяжувач: Прокуратура Черкаської області; заявник: слідчий відділ прокуратури Черкаської області.

Власниками кв. АДРЕСА_1 . відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.05.2007 є: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , свідоцтво про право власності видане на підставі розпорядження органу приватизації № 4677 від 17.04.2007. Вказане також підтверджується даними з інформаційної довідки № 351254891. ОСОБА_6 не має жодного відношення до вказаної квартири, отже обтяження накладене помилково, а тому підлягає скасуванню у судовому порядку.

Представник відповідача ОСОБА_3 просить прийняти законне рішення у справі згідно діючого законодавства.

В судове засідання треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не з`явилися, подали до суду заяви, де просять розгляд справи провести у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю та просять їх задовольнити.

Представники третіх осіб Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального МУМЮ (м.Київ) та Звенигородської державної нотаріальної контора Черкаської області Центрального МУМЮ (м. Київ) в підготовче судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просять розгляд справи проводити у відсутності представників, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти їх задоволення.

Заслухавши позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Бабенка Р.В., представника відповідача ОСОБА_3 та дослідивши письмові докази справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю, вимоги позивача законні та обґрунтовані.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20.10.2023 з інформаційної довідки № 351254891 (а.с.18-20) позивачу ОСОБА_1 стало відомо про те, що на кв. АДРЕСА_1 існує обтяження, тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер: 10871437, зареєстроване 24.02.2011 11:53:05 за № 10871437 реєстратором: Ватутінська міська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, без номера, 17.02.2011, старший слідчий слідчого відділу прокуратури Черкаської області Черниш С.Г., об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частина квартири, адреса: АДРЕСА_2 ; обтяжувач: Прокуратура Черкаської області; заявник: слідчий відділ прокуратури Черкаської області.

Власниками кв. АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.05.2007 (а.с.16) є: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , свідоцтво про право власності видане на підставі розпорядження органу приватизації № 4677 від 17.04.2007. Вказане також підтверджується даними з інформаційної довідки № 351254891.

Документально позивачем обґрунтовується, що ОСОБА_6 не є власником нерухомого майна на яке накладене обтяження, і відповідно обтяження накладене помилково (обтяження, тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер: 10871437, зареєстроване 24.02.2011 11:53:05 за № 10871437 реєстратором: Ватутінська міська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, без номера, 17.02.2011, старший слідчий слідчого відділу прокуратури Черкаської області Черниш С.Г., об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частина квартири, адреса: АДРЕСА_2 ; обтяжувач: Прокуратура Черкаської області; заявник: слідчий відділ прокуратури Черкаської області).

Відсутність будь-яких підстав для обтяження кв. АДРЕСА_1 підтверджується довідками Звенигородської ВДВС у Звенигородському р-ні Черкаської обл. №/26.1-44/53265, №/26.1-44/53266, №/26.1-44/53265 від 28.11.2023, № 1161 від 06.02.2018 про відсутність виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.21, 22, 23, 24).

Зважаючи на викладене, вбачається, що арешт накладено помилково на майно, яке не належить ОСОБА_6 та помилково накладений арешт підлягає скасуванню у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3-5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент звернення позивачки до суду з позовом) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Так, підставою цього позову позивачка визначила наявність арешту, накладеного на її майно, що перешкоджає їй в вільному реалізації прав на нерухоме майно.

За таких умов позов спрямовано на захист цивільних прав позивачки, пов`язаний з вільною реалізацією права власності на майно та фактично є різновидом негаторного позову правова позиція зазначена в постанові Великої палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 340/25/19.

У разі порушення права власності й необхідності звертатися до суду за захистом порушеного права передусім потрібно встановити, яких з указаних правомочностей власник позбавлений, задля вибору належного й ефективного способу захисту права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння (ст. 391 ЦК України).

Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним.Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та розпорядження майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли позивачу збитки. Достатньо, щоб такі дії хоча б і не позбавляли власника володіння майном, але об`єктивно порушували його права і були протиправними. Як і віндикаційний, негаторний позов є речово-правовим і може застосовуватися лише у випадку відсутності між позивачем і відповідачем зобов`язальних відносин.

Об`єктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, що збереглося до моменту подання позову до суду.

Позивачем у негаторному позові є власник майна або особа, яка володіє майном на підставі інших прав на майно (титульний власник). До останніх належать як суб`єкти речових прав (наприклад, підприємство, організація, установа, що не є власником майна, але володіє ним на праві повного господарського відання або оперативного управління, що позбавлена можливості користуватися чи розпоряджатися майном), так і суб`єкти зобов`язальних прав, які пов`язані з володінням (наприклад, орендар, охоронець, перевізник). У разі порушення третьою особою права користування і розпорядження майном і власник, і володілець цього майна набувають права на подання негаторного позову. У цьому випадку при вирішенні питання про те, хто з них може бути позивачем за негаторним позовом, слід виходити з обсягу правомірності обох названих осіб.

Отже, якщо право володіння належить не власникові, то позов має право подавати володілець майна, а власник може звернутися з таким позовом лише після припинення у володільця згаданого права на володіння.

Відповідачем у негаторному позові є особа, яка власними протиправними діями перешкоджає позивачу здійснювати правомірність щодо користування чи розпорядження майном.

Умовою задоволення негаторного позову позивача є встановлення судом факту протиправності дій відповідача, задоволення позовних вимог позивача не залежить від наявності вини відповідача. Захист прав і охоронюваних законом інтересів позивачів за негаторним позовом надається судом у формі припинення дій, що порушують право, або відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Якщо негаторний позов визнано обґрунтованим, у резолютивній частині рішення суд визначає дії, які має вчинити відповідач для усунення порушень прав позивача, і строк виконання цих дій. У разі, коли відповідач доведе суду, що його дії щодо прав позивача є правомірними, або якщо правовідносини між позивачем та відповідачем є договірними, негаторний позов задоволенню не підлягає.

Позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У постанові від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, допоки особа є власником нерухомого майна, тобто за нею зареєстровано право власності на це майно, вона не може бути обмежена в праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування й розпорядження цим майном.

Зважаючи на наявність арешту майна заявник вважає що наявність наразі арешту на майно, є порушенням законних прав власника, передбачених ст. 41 Конституції України.

Зважаючи на викладене, питання про накладення та зняття арешту в даному випадку має вирішуватися саме в рамках Цивільного процесуального судочинства, бо наявність чи відсутність підстав для зняття такого арешту відноситься до компетенції суду в порядку цивільного судочинства, що обґрунтовано позицією Верховного Суду.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

А тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне скасувати арешт кв. АДРЕСА_1 та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: кв. АДРЕСА_1 відомості за реєстраційним номером обтяження: 10871437, зареєстрованого 24.02.2011 11:53:05 за № 10871437 реєстратором: Ватутінська міська державна нотаріальна контора.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст. 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. 2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 206, 223, 247, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Звенигородська державна нотаріальна контора Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування обтяження нерухомого майна, скасування арешту майна задовольнити повністю.

Скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: квартири АДРЕСА_1 відомості за реєстраційним номером обтяження: 10871437, зареєстрованого 24.02.2011 11:53:05 за № 10871437 реєстратором: Ватутінська міська державна нотаріальна контора.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.А. Здоровило

Повний текст рішення виготовлено 25 квітня 2024 року.