Справа № 297/3350/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 07 грудня 2023 року (у складі судді Фейіра О.О.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом у жовтні 2022 р.

Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на підставі рішення Берегівського районного суду від 02 листопада 2016 р. у цивільній справі № 297/2191/16, стягнувши з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указала, що за час шлюбу з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 , у них народився син ОСОБА_3 , який проживає разом із нею і знаходиться на її повному утриманні.

Рішенням Берегівського районного суду від 02 листопада 2016 р. у цивільній справі № 297/2191/16-ц стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення останнім повноліття. Однак, цих коштів не вистачає на утримання малолітнього сина, в тому числі і на придбання необхідних речей та продуктів харчування. Крім того, відповідач навіть у такому розмірі не сплачує аліменти своєчасно.

Рішенням Берегівського районного суду від 07 грудня 2023 р. позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, встановлених рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/2191/16-ц від 02 листопада 2016 р. і стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісяця, починаючи із дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-відповідач належними та допустимими доказами довів неможливість сплачувати збільшений розмір аліментів, оскільки є особою із інвалідністю і отримує пенсію у розмірі 2520 грн.;

-із нього на користь позивача належить стягувати аліменти, які були визначені рішенням Берегівського районного суду в справі № 297/2191/16.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що із часу постановлення судового рішення Берегівським районним судом від 02 листопада 2016 р. про стягнення із відповідача аліментів, збільшився законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який на даний момент не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, збільшився вік дитини, у зв`язку із чим збільшилися й витрати на її утримання, а тому розмір призначених до сплати відповідачем аліментів, суд вважає таким, що не може забезпечити достатнє матеріальне утримання, повноцінний розвиток та навчання дитини. Отже, з метою якнайкращого забезпечення рівня проживання та розвитку дитини, наявні всі підстави для збільшення розміру аліментів.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що за час шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22 грудня 2006 року (а.с.6). Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/2191/16-ц від 02 листопада 2016 р., ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2016 р. і до досягнення останнім повноліття (а.с.8-10). ОСОБА_1 є особою з інвалідністю та знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію по інвалідності (а.с.65).

Стаття 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з положеннями ст.ст. 180, 182, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» (на момент звернення до суду з позовом), прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

За приписами ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зводяться до неможливості сплати відповідачем 3000 грн. на утримання свого сина.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що він на час звернення до суду з цим позовом не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, які були визначені судом першої інстанції.

Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою із інвалідністю (3 група) і отримує відповідну пенсію, однак відповідач не надає інших доказів, які б підтверджували його неможливість сплачувати той розмір аліментів, який був визначений судом першої інстанції. Це могла б бути довідка з Центру зайнятості про перебування на обліку, як безробітного, довідки з банківських установ про відсутність депозитів або коштів на банківських рахунках, підтвердження відсутності рухомого та нерухомого майна у відповідача. Таких доказів відповідачем не надано.

При вирішенні питання про доцільність збільшення розміру аліментів суд першої інстанції має враховувати, як матеріальне становище позивача, так і матеріальне становище відповідача, оскільки обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках однаково. Що і було зроблено судом першої інстанції.

Позивач апріорі несе більші витрати на утримання дитини ніж відповідач, оскільки спільна дитина сторін проживає разом із нею, відповідач не довів неможливість сплачувати збільшений розмір аліментів, тому в цьому випадку збільшення розміру аліментів є цілком законним.

Ураховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 3000 грн. на дитину є справедливим і обґрунтованим, оскільки такий розмір аліментів буде мінімально відповідати інтересам дитини, обставинам справи та вимогам Закону.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Берегівського районного суду від 07 грудня 2023 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 18 березня 2024 р.

Судді: