РІШЕННЯ

іменем України

11 березня 2024 рокуСправа №451/1243/23
Провадження № 2/451/46/24

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Радехівської міської ради Львівської області Басарабчук В.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Радехові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Радехівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Радехівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування,

у с т а н о в и в:

31 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Радехівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Радехівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування.

Позов обґрунтувала тим що, ОСОБА_4 15 лютого 1954 року одружився із ОСОБА_5 , та проживали у с. Ордів Радехівського (після адміністративної реформи - Червоноградського) району Львівської області та у цьому шлюбі народилася ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її тато ОСОБА_4 помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мама ОСОБА_7 . Вона заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не складала, а тому відкрилася спадщина за законом. У склад спадкової маси після смерті ОСОБА_7 , окрім іншого майна, увійшли право приватної власності на землю, площею 3,20 га, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 065557 від 26 лютого 1999 року, яка розташована на території Бишівської сільської ради та 1/2 будинковолодіння АДРЕСА_1 (після адміністративної реформи Червоноградського) району. Позивач також зазначила, що після смерті мами вважала себе повноправним спадкоємцем, тому залишила у себе оригінали усіх правовстановлюючих документів на спадкову масу, опікувалася земельною ділянкою та виготовила на таку кадастровий номер. 14.01.2016 після смерті мами, вона звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і, як результат, було здійснено реєстрацію спадкової справи № 58462686 (номер у нотаріуса 4/2016). У подальшому, нотаріус в усній формі повідомила їй, що видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом у повній мірі на спадкову масу, належну померлій ОСОБА_8 вона не в змозі, оскільки претендентом на частину спадщини є син померлої і брат позивача - ОСОБА_9 (відповідач у справі). На її звернення у Західне міжрегіональне управління Міністерства Юстиції (м. Львів) їй було повідомлено, що нотаріусом 09.06.2021, тобто після спливу шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, надіслано повідомлення ОСОБА_9 про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 та за його заявою брата допущено до спадкування. Підставою таких дій нотаріуса слугувала довідка старости № 463 від 21.06.2021, у якій зазначено, що ОСОБА_8 була зареєстрована і проживала в одному будинку зі своїм сином ОСОБА_9 на АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_3 надавши недостовірні дані від органу місцевого самоврядування спричинив спір про право, що є явною перешкодою в оформленні її спадкових прав. Беззаперечною є та обставина, що на момент смерті мама проживала одна та була зареєстрована на 1/2 частині будинку АДРЕСА_1 та станом на 01.07.1990 була останнім членом головою 1/2 будинку бувшого колгоспного двору. Будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності: 1/2 частина будинку за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 (Відповідач у справі), та - 1/2 частина будинку за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_8 . Також, відповідач ОСОБА_3 , як і позивач проживав у батьківському будинку до 1982 року, а у 1987 році на підставі рішення Радехівського райвиконкому № 269 від 24.12.1997 1/2 спірного будинку була виділена в окремий колгоспний двір і головою такого було визначено ОСОБА_3 . Витребувавши із КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» копію інвентаризаційної справи на будинковолодіння АДРЕСА_1 , на даний час Червоноградського району, визначилося, що у відповідності до заключень начальника бюро від 26.11.1987, оскільки половина будинку належить на праві власності колгоспному двору, станом на 26.11.1987 головою якого є ОСОБА_10 , а друга половина будинку належить на праві власності колгоспному двору, станом на 26.11.1987 головою якого є ОСОБА_11 , вирішено було оформити права приватної власності на ці 1/2 частини будинку за ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відповідно. Таким чином, з огляду на наведене та на підставі рішення Радехівського райвиконкому № 269 від 24.12.1987 і було 27.12.1987 видано свідоцтва про право на особисту власність на будівлю, тобто на окремі частини будинку АДРЕСА_1 за батьком та братом. У подальшому, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , рішенням виконавчого комітету Бишівської сільської ради від 14.03.1989, було вирішено встановити головою колгоспного двору ОСОБА_8 і на підставі цього 06.05.1989 мамі було видано свідоцтво про право особистої власності на будівлі. Також, позивач наголосила, що відповідно до даних, зазначених у квитанціях про сплату за використану електроенергію та за розподіл (доставку) природнього газу, абонентами у яких зазначено ОСОБА_14 та ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 зроблено посилання на різні номера лічильників, договорів на постачання послуг тощо. Роздільність будинку (суцільна стіна без отворів для дверей) викладена спеціалістами КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленому станом на 14.09.2021. Наведене безальтернативно дає підстави стверджувати, що будинок АДРЕСА_1 розділений на дві окремі частини, має два входи і два виходи, також будинок має по два підведених лічильники на споживання газу і електроенергії, власники сплачують комунальні послуги окремо і власники - ОСОБА_3 і ОСОБА_8 мають по 1/2 будинку, тобто індивідуально відособлене житло. Наведене вище в сукупності унеможливлює вирішення майнових прав позивача у позасудовому порядку, а тому вона вимушена звертатися до суду. Отож, просить суд ухвалити рішення, яким: ОСОБА_3 визнати таким, що пропустив строк подання заяви на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,20 га, що виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 065557, та визнати за нею право власності на 1/2 будинковолодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 3-9).

31 серпня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а. с. 114).

Ухвалою судді від 23 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а. с. 1 - 2).

Ухвалою підготовчого засідання від 7 дистопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 148).

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 , допитана судом як свідок, суду показала, що мама ОСОБА_7 проживала окремо від відповідача у справі, вона разом із чоловіком постійно їй допомагали, оплачували за комунальні послуги, світло, газ. За життя батька ОСОБА_4 , брат його побив, після чого був розділений будинок на дві частини під одним номером, були встановлені окремі лічильники на газ, електроенергію. Поділ відбувся при житті обох батьків. Мама на момент смерті проживала в 1/2 частині свого двору, після її смерті цим майном опікується вона. Також вона разом із чоловіком здійснила поховання матері.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона проживає по сусідству із сторонами у справі. Будинок поділений на дві частині, в одній частині проживала ОСОБА_16 у другій половині її син ОСОБА_11 . ОСОБА_14 проживала одна, а коли захворіла, то нею опікувалась її дочка ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що ОСОБА_16 та її син ОСОБА_11 проживали у с. Ордів на одному подвір`ї, але там було два розділених господарства та були два окремі входи. За матір`ю здійснювала догляд її дочка ОСОБА_19 (йому відоме лише її дівоче прізвище), допомагала їй. В одній частині господарства проживала мама позивача, в іншій брат позивача із дружиною.

Представник відповідача Радехівської міської ради Львівської області Басарабчук В.С. вирішення спору доручив суду на його розсуд.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а. с. 146, а. с. 172 - 173, а. с. 179 - 180, а. с. 185).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Радехівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, надіслали суду заяву про розгляд справи без їх участі (а. с. 153).

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов потрібно задовольнити з таких міркувань.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 22 березня 2016 року виконавчим комітетом Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а. с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_7 , що посвідчується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим 22 березня 2016 року виконавчим комітетом Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а. с. 16).

Вона заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не складала, тому відкрилася спадщина за законом.

У склад спадкової маси після смерті ОСОБА_7 , окрім іншого майна, увійшли право приватної власності на землю, площею 3,20 га, яка розташована на території Бишівської сільської ради, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 065557 від 26 лютого 1999 року (а.с.35, 35-зворот), та 1/2 будинковолодіння АДРЕСА_1 (після адміністративної реформи - Червоноградського) району (копія Свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 06.05.1989, а. с. 18).

Після смерті матері позивач залишила у себе оригінали усіх правовстановлюючих документів на спадкову масу, опікувалася земельною ділянкою та виготовила на таку кадастровий номер, що видно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0І6 від 04.03.2016 (а. с. 36-42).

14.01.2016 після смерті матері, позивач звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і, як результат, було здійснено реєстрацію спадкової справи № 58462686 (номер у нотаріуса 4/2016, а. с. 101).

На звернення позивача у Західне міжрегіональне управління Міністерства Юстиції (м. Львів) їй було повідомлено, що нотаріусом 09.06.2021, тобто після спливу шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, надіслано повідомлення ОСОБА_9 про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 та за його заявою брата допущено до спадкування. Підставою таких дій нотаріуса слугувала довідка старости № 463 від 21.06.2021 у якій зазначено, що ОСОБА_8 була зареєстрована і проживала в одному будинку зі своїм сином ОСОБА_9 на АДРЕСА_1 (копія повідомлення юстиції № В-401/0/5-21/06-09 від 23.06.2021, а. с. 102).

Разом з тим, на момент смерті, мати проживала одна та була зареєстрована на 1/2 частині будинку АДРЕСА_1 та станом на 01.07.1990 була останнім членом головою 1/2 будинку бувшого колгоспного двору, що підтверджується відомостями, викладеними у довідках Радехівської міської ради № 699 від 27.10.2021 та № 482 від 21.07.2021 (а. с. 19,20).

Відповідно до довідки КП ЛОР «Червоноградського МБТІ» № 4927 від 18.10.2016, будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності: - 1/2 частина будинку за колгоспним двором головою якого є ОСОБА_3 (відповідач у справі), та 1/2 частина будинку - за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_8 .

Також, відомостями, зазначеними у погосподарській книзі села Ордів стверджується, що відповідач ОСОБА_3 , як і позивач проживав у батьківському будинку до 1982 року, а у 1987 році на підставі рішення Радехівського райвиконкому № 269 від 24.12.1997 1/2 спірного будинку була виділена в окремий колгоспний двір і головою такого було визначено ОСОБА_3 (а. с. 21-25).

З копії інвентаризаційної справи на будинковолодіння АДРЕСА_1 , на даний час Червоноградського району, видно, що у відповідності до заключень начальника бюро від 26.11.1987 (аркуші інвентаризаційної справи 14 і 18), оскільки половина будинку належить на праві власності колгоспному двору, станом на 26.11.1987, головою якого є ОСОБА_10 , а друга половина будинку належить на праві власності колгоспному двору, станом на 26.11.1987, головою якого є ОСОБА_11 , вирішено було оформити права приватної власності на ці 1/2 частини будинку за ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відповідно.

З огляду на наведене та на підставі рішення Радехівського райвиконкому № 269 від 24.12.1987 і 27.12.1987 видано свідоцтва про право на особисту власність на будівлю, тобто на окремі частини будинку АДРЕСА_1 за батьком та братом (аркуші інвентаризаційної справи 16 і 20, а. с. 43-76, а. с. 77-91, а. с. 92).

У подальшому, після смерті ОСОБА_4 , рішенням виконавчого комітету Бишівської сільської ради від 14.03.1989, було вирішено встановити головою колгоспного двору ОСОБА_8 і на підставі цього 06.05.1989 мамі було видано свідоцтво про право особистої власності на будівлі (а. с. 66).

Відповідно до даних, зазначених у квитанціях про сплату за використану електроенергію та за розподіл (доставку) природнього газу, абонентами у яких зазначено ОСОБА_14 та ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , зроблено посилання на різні номера лічильників, договорів на постачання послуг тощо (а. с. 93-98).

Роздільність будинку (суцільна стіна без отворів для дверей) викладена спеціалістами КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленому станом на 14.09.2021 (а. с. 26-34).

З акту обстеження стану домоволодінь від 22 лютого 2024 року, видно, що при обстеженні будинку АДРЕСА_1 , встановлено, що цей будинок розділений на два окремих домоволодіння, які незалежно функціонують. В будинку наявні два окремі входи до кожного з домоволодінь також в кожному домоволодінні наявні окремі лічильники показників електроенергії та показників газу. Домоволодіння мають спільний заїзд з вулиці (а. с. 187).

На підставі наведеного, будинок АДРЕСА_1 розділений на дві окремі частини, має два входи і два виходи, також будинок має по два підведених лічильники на споживання газу і електроенергії, власники - ОСОБА_3 і ОСОБА_8 мають по 1/2 будинку, тобто індивідуально відособлене житло.

Окрім цього, довідкою Бишівської сільської ради № 964 від 18.09.2001, підтверджено, що станом на 01.09.2001 ОСОБА_8 за місцем свого проживання була прописана одна (а. с. 99).

Суд також дослідив Експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/342-а від 25.03.21, відповідно до якого записи особового імені ГАННА (Державний акт на право приватної власності на землю, запис ОСОБА_8 ) та ОСОБА_20 (свідоцтво про смерть (повторно), запис ОСОБА_7 , є ідентичними (а. с. 100).

З копії Спадкової справи №4/2016 видно, що 14 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася в Радехівську державну нотаріальну контору зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 21 липня 2021 року звернувся зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 . Інших претендентів на спадкову масу з числа спадкоємців за законом, окрім брата позивача ОСОБА_3 , немає (копія Спадкової справи №4/2016, а. с. 128-145).

На підтвердження родинних відносин позивачем подано копію Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 11 червня 2021 року (а. с. 12), копію Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 від 18 березня 2016 року (а. с. 13), копію Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_5 від 27 грудня 1954 року (а. с. 15), копію Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_6 від 14 липня 1976 року (а. с. 17).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (який був чинним на момент набуття сторонами права власності на спірне майно) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Статтею 121 ЦК УРСР регламентовано, що володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. Особи віком від п`ятнадцяти до шістнадцяти років можуть такий позов пред`явити за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальника, а позов в інтересах осіб, що не досягли п`ятнадцяти років, може бути пред`явлений їх батьками (усиновителями) або опікуном.

Згідно із ст. 123 ЦК УРСР частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Відповідно до ст. 124 ЦК УРСР при виході одного або кількох членів колгоспного двору з його складу виділ частки в натурі провадиться з таким розрахунком, щоб не позбавити двір необхідних для ведення його підсобного господарства будівель, худоби та сільськогосподарського реманенту. При неможливості виділити належну членові двору частку майна в натурі її вартість виплачується йому грішми. Право вимагати виділу майна при виході з складу двору мають члени двору; які досягли шістнадцяти років. Особи віком від п`ятнадцяти до шістнадцяти років можуть вимагати виділу за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальника, а в інтересах осіб, що не досягли п`ятнадцяти років, виділу можуть вимагати їх батьки (усиновителі) або опікун.

За правилами ст. 125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному дворові і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу.

На підставі ст. 126 ЦК УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24 червня 1983 року із змінами, внесеними згідно з Постановою ПВС України №13 від 25 грудня 1992 року, № 15 від 25 травня 1998 року, передбачено, що правила ст. 563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У розумінні ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Суд установив, що ОСОБА_3 не проживав з матір`ю на час відкриття спадщини, а тому вимушений був подати заяву про прийняття спадщини у строки, визначені ст. 1270 ЦК України.

Так, відповідно до вимог статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

ОСОБА_7 , як зазначалося вище померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини сплив 20.01.2016. ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса у строк визначений ст. 1270 ЦК України, спадкова справа № 7/2016 заведена нотаріусом 14.01.2016 на підставі її заяви, і лише 16.06.2021 нотаріусом прийнято заяву від ОСОБА_3 про його наміри прийняти спадщину після смерті мами.

З огляду на встановлені вище обставини справи, акт обстеження домоволодінь Радехівської міської ради Львівської області від 22.02.2024, покази свідків, а також те, що з моменту смерті ОСОБА_8 і до подання відповідачем заяви пройшли строки, визначені ст. 1270 ЦК України, суд не приймає до уваги довідку старости Радехівської міської ради № 463 від 21.06.2021, оскільки обставини викладені у ній не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Узагальнюючи вищенаведене, ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, що презюмується зі ст. 13 ЦПК України, неподання відзиву чи інших пояснень щодо предмету спору стороною відповідача, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, тому позовні вимоги ОСОБА_1 потрібно задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати у розмірі 3679,90 грн.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України).

Так, для підтвердження здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір №21ц-21 про надання правової допомоги від 4 серпня 2021 року (а. с. 198-203), копію квитанції №0.0..1, акт передачі-приймання виконаних робіт від 11 березня 2024 року (а. с. 205), які свідчать, що витрати на правничу допомогу щодо розгляду цієї справи становлять 7 000,00 гривень.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд робить висновки про задоволення позовних вимог, витрати на правничу допомогу, які поніс позивач у зв`язку з розглядом справи, підлягають стягненню на його користь з відповідача у розмірі 7000,00 грн.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 133, 141, 211, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України; на підставі ст. 41 Конституції України; 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України; ст. 120, 121, 123, 124, 125, 126 ЦК УРСР, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , визнати таким, що пропустив строк подання заяви на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , право власності на земельну ділянку, площею 3,20 га, що виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 065557, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , право власності на 1/2 будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 14 вересня 2021, зокрема: кухня (літера А-1, номер приміщення 1), площею - 13,4 м.кв., житлова (літера А-1, номер приміщення 2), площею - 17,9 м.кв., кладова (літера А-1, номер приміщення 3), площею - 9,4 м.кв., веранда (літера А-1, номер приміщення 1), площею - 15,9 м.кв., загальною площею 38,7 м.кв. та на 1/2 господарської будівлі із літньою кухнею (літера Б), загальною площею 74,4 м.кв., на 1/2 погреба (літера В), загальною площею 19,1 м.кв., на 1/2 вбиральні (літера Г).

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3679 (три тисячі шістсот сімдесят дев`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок та 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та інші учасники справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Мулявка Олег Васильович, місцезнаходження: вулиця Л. Українки, 3, місто Радехів, Червоноградський район, Львівська область, 80200.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Радехівська міська рада Львівської області, , місцезнаходження: проспект Відродження, 3, місто Радехів, Червоноградський район, Львівська область, 80200.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Радехівська державна нотаріальна контора, , місцезнаходження: проспект Відродження, 7, місто Радехів, Червоноградський район, Львівська область, 80200.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 18 березня 2024 року.