ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7089/23 Номер провадження 22-ц/814/2203/24Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 березня 2024 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 . В обґрунтуванні позову зазначено про те, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області перебуває гр. ОСОБА_1 , 03.01.1963, яка отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_1 , 21.02.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полгавській області із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Оскільки ОСОБА_1 , працювала на посадах закладу вищої освіти, які не зазначено в Переліку закладів і установ освіти,охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, відсутні підстави для призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

Рішенням управління від 14.03.2023 № 28 пенсійну справу приведено у відповідність. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області винесено рішення про відмову №28 від 16.03.2023.

При проведенні перерахунку з допризначенням пенсії в зв`язку з програмною помилкою встановлено грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій, внаслідок чого виникла переплата в розмірі 120423,10 грн.

Оскільки в ході досудового врегулювання спору, відповідачу були направлені листи-виклики № 1600-0218-8/44137 від 09.06.2023 року та №1600-0803-8/54766 від 21.07.2023 року щодо добровільного повернення суми переплаченої пенсії, проте кошти не повернуті , позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь надмірно виплачену пенсію в розмірі 120 306,40 грн. та судовий збір 2684 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 19 березня 2024 року позов Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, надмірну виплачену пенсію у розмірі 120 306грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , судовий збір у розмірі 2684 грн.00коп.

В апеляційному порядку рішення оскаржила відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначено , що не підлягають поверненню пенсії, допомоги, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача .

За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела виплату коштів і факту недобросовісності набувача , такі кошти поверненню не підлягають.

У зв`язку із вказаним ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове , про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судовим розглядом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області перебуває гр. ОСОБА_1 , 03.01.1963, яка отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Гр. ОСОБА_1 , 21.02.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полгавській області із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Додатково до заяви було надано довідку №01 від 04.01.2023 про роботу в Полтавському державному медичному університеті на посадах доцента закладу вищої освіти з 03.08.1992 року по теперішній час.

Оскільки ОСОБА_1 , працювала на посадах закладу вищої освіти, які не зазначено в Переліку закладів і установ освіти,охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, відсутні підстави для призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

Рішенням управління від 14.03.2023 № 28 пенсійну справу приведено у відповідність. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області винесено рішення про відмову №28 від 16.03.2023.

При проведенні перерахунку з допризначенням пенсії в зв`язку з програмною помилкою встановлено грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій, внаслідок чого виникла переплата в розмірі 120423,10 грн.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність звернутися до відділу обслуговування громадян №15 , для вирішення погашення переплати пенсії в сумі 120 423,10 грн.

Згідно службової записки Начальника управління з питань виплат ОСОБА_3 було здійснено переплату пенсії ОСОБА_1 у сумі 120423,10 грн. за період з 04.01.2023 по 31.01.2023 .

21.07.2023 ГУ ПФУ в Полтавській області звернулось з претензією до ОСОБА_1 із проханням внести терміново суму переплати за реквізитами вказаними в претензій, та попереджено останню , що у разі невнесення коштів в місячний термін спір буде вирішуватись в судовому порядку.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" від 08 квітня 2008 року, "Москаль проти Польщі" від 15 вересня 2009 року).

Згідно абзацу 1 частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до позивача із заявою про виплату грошової допомоги від 21 лютого 2023 року, відповідач діяла добросовісно та надала достовірні відомості. Вказана обставина позивачем не спростовувалась.

Проте , отримавши рішення про відмову ГУ ПФУ в Полтавській області від 16.03.2023 №628, ОСОБА_1 не зверталася до органів Пенсійного фонду вищого рівню , або до суду з метою отримання виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій як працівнику освіти.

Відповідно, отримавши кошти в сумі 120423,10 грн. від управління у квітні 2023 року , що дорівнюють розміру 10 місячних пенсій, ОСОБА_1 достеменно знаючи про відмову у виплаті їй таких коштів ГУ ПФУ в Полтавській області , не звернулась до позивача у зв`язку із безпідставним їх набуттям, на лист та претензію направлені їй не реагувала , що у свою чергу свідчить про набуття майна без достатньої правової підстави та відповідно до ст.1212 ЦК України є обов`язком для його повернення.

З оглядуна викладене та враховуючи, що при розгляді справи позивачем було доведено факт наявності рахункової помилки, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М.Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов