Дата документу 24.01.2024 Справа № 335/8162/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдинийунікальний № 335/8162/23 Головуючий у 1-й інстанції: Апаллонова Ю.В.
Провадження №22-ц/807/338/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участі секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Дашковської А.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом та зобов`язання нарахувати виплати та виплатити недотриману спадщину у вигляді недоотриманої пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області недотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01 січня 2015 року по 14 березня 2022 року у сумі 189761, 49 грн в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дідусь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент його смерті в нього була нарахована, але не виплачена пенсія за період з 01 січня 2015 року по 14 березня 2022 року, яку він не мав змоги отримати у в`язку із воєнними діями. 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом видане нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевською О.А. до складу якої входить недоотримана пенсія на загальну суму 189 761,49 грн, що належала спадкодавцю відповідно до довідки № 0800-0501-9/14013 від 09 березня 2023 року, виданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Проте вказана сума є неповною, адже порахована лише за останні три роки до дати звернення за отриманням пенсії, що є порушенням його майнових прав.

12 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав пакет документів для отримання невиплаченої пенсії. Документи були прийняті на підставі розписки-повідомлення від 12 квітня 2023 року №4445, проте кошти виплачені не були.

ОСОБА_1 було подано звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з проханням надати довідку про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_3 за період з 01 січня 2015 року по 14 березня 2022 року та виплатити недоотриману пенсію. Проте у своїй відповіді від 11 липня 2023 року відповідач відмовив у надані такої інформації та виплаті коштів.

02 листопада 2023 року з огляду на неможливість отримання розміру пенсії спадкодавця позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 січня 2015 року по 14 березня 2022 року у порядку спадкування за законом. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоотриману за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за період з 01 січня 2015 року по 14 березня 2022 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 лютого 2015 року по 14 березня 2022 року в порядку спадкування за законом.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоотриману за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за період з 01 лютого 2015 року по 14 березня 2022 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2023 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив частково позовні вимоги не врахував, що у період з 01 лютого 2015 року по 10 квітня 2020 року пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась, а тому її виплата не проводилась, а останній за життя за її поновленням до управління не звертався, тому підстав для її нарахування та виплати спадкоємцю померлого не має. Розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки відповідно до ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09 липня 2004 року № 1058. На запит державного нотаріуса Василевської О.А. П`ятої київської державної нотаріальної контори від 10 січня 2023 року, щодо суми недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , відповідачем було надано довідку, де зазначено, що сума недотриманої пенсії за період з 27 лютого 2020 року по 31 березня 2022 року складає 189761, 49 грн ( розмір суми за 3 роки з дня звернення нотаріуса із запитом). На зазначену суму позивачу нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, тому підстав для її нарахування та виплати за зазначений період немає. Отже, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. Таким чином, підстави для виплати не нарахованої та неотриманої пенсії ОСОБА_4 за період з 01.02.2015 по 10.04.2020 у позивача відсутні, оскільки пенсія за вказаний період не нараховувалась. Отже, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність правових підстав для нарахування та виплати позивачу в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , адвокат Слаблюк Н.С. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи частково позов про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом та зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_5 недоотриману за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за період з 01 лютого 2015 року по 14 березня 2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини, тому позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми у повному обсязі, навіть в тій частині, яка не нараховувалась відповідачем, оскільки підстав для припинення нарахування належної померлому ОСОБА_2 пенсії не існувало і припинення виплат не впливає на спадкування, адже до спадкової маси належать суми всієї недоотриманої пенсії ОСОБА_2 з 01 лютого 2015 року по 14 березня 2022 року, на отримання якої позивач має право відповідно до положень ст. 1227 ЦК України у порядку спадкування за законом без будь-яких обмежень. Натомість, суд відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої пенсії за січень 2015 року у розмірі 2458, 43 грн, оскільки зазначена сума пенсії була виплачена ОСОБА_5 у січні 2015 року, то ці пенсійні виплати не увійшли до складу спадщини.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь ОСОБА_1 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про що складений відповідний актовий запис №803 та Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ 22 листопада 2022 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Відповідно до повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18 вересня 2023 року ОСОБА_2 перебував на обліку у відповідача ГУПФУ в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком.

Нарахування та виплата пенсії відповідачем здійснювалася по січень 2015 року. Остання виплата пенсії ОСОБА_2 проведена у січні 2015 року в сумі 2458 грн 43 коп.

Виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено з 01 лютого 2015 року у зв`язку з відсутністю інформації щодо реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2023 року про забезпечення доказів до подання позовної заяви від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області витребувано розрахунок суми невиплаченої за життя пенсії ОСОБА_2 з 01 січня 2015 року по 14 березня 2022 року.

На виконання зазначеної ухвали суду відповідач надав відповідь з якої вбачається, що вищезазначена ухвала суду не може бути виконана, оскільки ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як внутрішньо переміщена особа. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 ( із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 788) передбачено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. Остання виплата ОСОБА_2 була проведена у січні 2015 року в сумі 2458, 43 грн. Виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено з 01 лютого 2015 року у зв`язку з відсутністю інформації щодо реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2015 року по 14 березня 2022 року пенсія не нараховувалася та не виплачувалася, оскільки за життя за поновленням виплати пенсії він не звертався. Управління позбавлено можливості надати суду розрахунок суми невиплаченої за життя пенсії ОСОБА_2 з 01 лютого 2015 року по 10 квітня 2020 року (а.с.27).

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15 вересня 2023 року (ОР 35 Банк 10007/325) вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію за віком за період з квітня 2020 року по березень 2022 року йому нарахована пенсія на загальну суму 180 560,57 (а.с.28).

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72108651, сформованого 11 квітня 2023 року П`ятою київською державною нотаріальною конторою, за заявою ОСОБА_1 10 січня 2023 року державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №7/2023 (номер у спадковому реєстрі 70126844) після смерті ОСОБА_2 (а.с.11)

ОСОБА_1 у встановлений законом строк подав заяву про вступ у спадщину після смерті ОСОБА_2 .

На запит державного нотаріуса Василевської О.А. П`ятої київської державної нотаріальної контори від 10 січня 2023 року, щодо суми недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , відповідачем було надано довідку № 12 від 09 березня 2023 року, де зазначено, що сума недоотриманої пенсії за період з 27 лютого 2020 року по 31 березня 2022 року складає 189 761,49 грн (розмір суми визначено за 3 роки до дня звернення нотаріуса з запитом) ( а.с. 173)

11 квітня 2023 року державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевською О.А. на ім`я спадкоємця позивача ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом та недотриману пенсію ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 189 761 грн 49 коп, що знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка належала померлому на підставі довідки, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09 березня 2023 року № 0800-0501-9/14013 ( а.с. 12).

12 квітня 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату суми коштів визначених у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 11 квітня 2023 року та надати довідку про розмір недоотриманої пенсії померлого за період з 01 січня 2015 року по 14 березня 2022 року (а.с.7).

Документи відповідачем були прийняті на підставі розписки-повідомлення від 12 квітня 2023 № 4445 (а.с.9).

Відповідно до відповіді відповідача на вищезазначене звернення ОСОБА_1 , вбачається, що у зв`язку з тим, що на день смерті ОСОБА_2 виплату пенсії було припинено, пенсія з 01 лютого 2015 року йому не нараховувалась, тому розмір недоотриманої пенсії визначався відповідачем у відповідності до частини 1 статті 46 Закону України від 19.07.2003 року № 1058-1V згідно якої нараховані суми, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Було також повідомлено, що згідно із Порядком розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий рік, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. Пенсійні виплати проводитимуться за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік ( а.с. 8).

Спірні правовідносини по справі виникли з приводу виплати Позивачу пенсії померлого дідуся в порядку спадкування за законом за період з 01 січня 2015 року по 14 березня 2022 року, відповідно до ст.1227 ЦК України.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У статті 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21 (провадження № 61-10575св21) зазначено, що "законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19). Суди встановили, що розмір нарахованої, але не виплаченої особі 2 за життя пенсії за період з 01 вересня 2014 року до 30 вересня 2019 року становить 485 572,59 грн. Позивач в установлений законом строк вступила у спадщину після смерті особи 2 як спадкоємиця за законом першої черги. Отже, особа 1 успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про надання інформації щодо нарахованої, але не виплачена особі 2 за життя пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Сама по собі видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову з підстав неоскарження спадкоємцем цього свідоцтва, адже, прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набула право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману ним пенсію, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вона має право на її отримання".

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначено, що:"тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера.

Рішення стосовно припинення спадкодавцю ОСОБА_2 виплати пенсії на інших підставах за його життя суду не надано.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18 січня 2018 року № 2268-VIII «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним нормативно правовим актом та/або законом України не визначено такої підстави для припинення нарахування пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо перемішеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що "підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України". Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю".

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) де зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 квітня 2023 року на недоотриману пенсію померлого дідуся лише за період з 27 лютого 2020 року по 31 березня 2022 року у сумі 189761,49 грн, розраховану Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, тобто менше ніж за три роки до дати смерті померлого. При цьому Головне управління зазначає, що розмір недоотриманої пенсії було зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину.

На частину недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії за період з 01 лютого 2015 року по 26 лютого 2020 року відповідачем відомості нотаріусу не надано, без чого нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво на всю суму недоотриманої за життя спадкодавцем пенсі, оскільки відповідно до п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, крім іншого склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки, відповідач не визнає наявність заборгованості перед померлим за період з 01 лютого 2015 року по 26 лютого 2020 року, з огляду на вимоги ст. 46 Закону України № 1058 спірну заборгованість не включив до наданих нотаріусу відомостей для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то вказане унеможливлює виконання нотаріусом своїх повноважень по видачі такого свідоцтва на суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за весь період, тобто з 01 лютого 2015 року по 14 березня 2022 року по день його смерті.

Проте, позивачу ОСОБА_1 видане нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за законом на частину недоотриманої пенсії спадкодавцем, тому позивач є таким, що прийняла спадщину в цілому (ч. 2 ст. 1268 ЦК України).

Згідно відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України вбачається, що у період з 01 лютого 2015 року по 14 березня 2022 року нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 не проводились. Розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше як за три роки. Рішення стосовно припинення виплати пенсії ОСОБА_2 не приймалось.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції підтвердив той факт, що рішення при припинення виплати пенсії за життя ОСОБА_2 . Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не приймалося .

Вищенаведені положення законодавства з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_2 мав право на нарахування та виплату пенсії за вищезазначений період, а саме з 01 лютого 2015 року по14 березня 2022 року ( день смерті) незалежно від звернення до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та надання чи не надання нової довідки внутрішньо переміщеної особи, чи не підтвердження місця фактичного проживання. При цьому, слід зауважити, що рішення про припинення йому таких виплат не приймалось.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач успадкував право на належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті; дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат; видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову; припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на її отримання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 263/12032/20 провадження № 61-17419 св21.

Таким чином, підстав для припинення нарахування належної померлому ОСОБА_2 пенсії не існувало і припинення виплат не впливає на спадкування, адже до спадкової маси належать суми всієї недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2015 року по 14 березня 2022 року.

Натомість, слід зауважити, що на неодноразові звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України надати розрахунок суми недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2015 року по 14 березня 2022 рокуу тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті, останній позивачу не надав.

Вимоги ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2023 року про забезпечення доказів у цій справі, якою було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України надати розрахунок суми недооотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2015 року по 14 березня 2022 року, виконані не були, розрахунок суми недоотриманої пенсії наданий не був, як і не був наданий такий розрахунок суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, та враховуючи, що відповідач не надав розрахунок суми недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , що позбавило позивача ставити питання про стягнення з відповідача суми недоотриманої пенсії, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити недоотриману спадщину у вигляді недоотриманої пенсії, право на яку за життя мав спадкодавець..

Водночас, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо визначеного ним періоду такого права позивача, а саме з 01 лютого 2015 року ( дата припинення) по 14 березня 2022 року ( день смерті спадкодавця), оскільки суд першої інстанції не врахував, що на вимогу державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевської О.А. Головне управління Пенсійного фонду України нарахувало недоотриману пенсію спадкодавцем за період з 27 лютого 2020 року по 31 березня 2022 року, що складає у сумі 189761, 49 грн, про що державним нотаріусом Василевською О.А. було видано свідоцтво про право спадщину за законом від 11 квітня 2023 року на ім`я спадкоємця ОСОБА_1 , відповідно до якого спадщина складається з недоотриманої пенсії у сумі 189761, 49 грн, що знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка належала померлому на підставі довідки, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09 березня 2023 року № 0800-0501-9/14013 )(а.с. 12).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині періоду визнання за ОСОБА_1 права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом та зобов`язання нарахувати та виплатити недоотриману спадщину у вигляді недоотриманої пенсії слід змінити, а саме вважати правильним період з 01 лютого 2015 року по 26 лютого 2020 року, з урахуванням виданого на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2022 року, відповідно до якого спадщина складається з недоотриманої пенсії у сумі 189761, 49 грн за період з 27 лютого 2020 року по 31 березня 2022 року.

В іншій частині рішення суду є законним та обгрунтованим, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вищевикладеного, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, які б були підставою для скасування судового рішення та відмови у задоволенні позову в повному обсязі, апеляційна скарга не містить.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки апеляційна скарга хоча і задоволена частково, проте рішення суду першої інстанції змінено лише в частині періоду визнання за ОСОБА_1 права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом та періоду зобов`язання щодо її нарахування та виплати, в іншій частині оскаржуване рішення залишено без змін, тому підстави для нового розподілу судових витрат, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2023 року у цій справі змінити в частині періоду визнання за ОСОБА_1 права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом та періоду зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити недоотриману спадщину у вигляді недоотриманої пенсії.

Частину другу резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 лютого 2015 року по 26 лютого 2020 року в порядку спадкування за законом.

Частину третю резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за період з 01 лютого 2015 року по 26 лютого 2020 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 30 січня 2024 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Дашковська А.В.