Справа №443/1983/23
Провадження №2/443/72/24
РІШЕННЯ

іменем України

22 січня 2024 року м.Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Смолінської М.Т.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на будинок в порядку спадкування, -

за участю:

представника позивачки адвоката Яременка І.О.

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Яременко І.О. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право власності на частину житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право власності на частину житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовної заяви позивачка покликається на те, що згідно витягу з погосподарської книги села Кнісело №635 від 25.05.2018, станом на 30.06.1990 житловий будинок АДРЕСА_2 відносився до категорії "колгоспний двір", де були зареєстровані і проживали ОСОБА_4 - голова колгоспного двору та ОСОБА_3 - дружина. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на будинок після припинення колгоспного двору, а їхні частки у даному будинку були рівними, умовно по 1/2 частині будинку. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Кніселівською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 21.05.2001. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла належна йому 1/2 частина житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Також у склад спадщини увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради, площею 1,7123 га. ОСОБА_1 з 1998 проживала без реєстрації разом із батьками до їх смерті з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 і продовжує проживати по сьогоднішній день. На випадок своєї смерті, ОСОБА_4 залишив заповіт від 30.05.1996, посвідчений секретарем виконкому Кніселівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 45 в користь позивачки. Позивачка, проживаючи із батьком на час його смерті, вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини (вступила у володіння та управління спадковим майном), а згодом подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу І.М. Подвадцятника, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №14/2017. Свідоцтва про право на спадщину відносно частини будинку в АДРЕСА_1 позивачка не отримувала. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Новострілищанською селищною радою Стрийського району Львівської області від 18.04.2017. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла 1/2 частина житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради, площею 2,6875 га. ОСОБА_3 була зареєстрована і постійно проживала в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з нею до дня її смерті проживала, без реєстрації з 1998, дочка ОСОБА_1 , яка здійснювала за нею догляд, оскільки ОСОБА_3 довгий час хворіла і потребувала постійної підтримки та догляду, а також вели спільне господарство. Від імені ОСОБА_3 у виконкомі Новострілищанської ради посвічувався заповіт 27.10.2016 за реєстром № 218 в користь дочки ОСОБА_1 . На день смерті заповідача цей заповіт не змінено і не скасовано. Із змісту заповіту від 27.10.2016, вбачається, що ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, заповіла позивачці земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради, відповідно до Державного акту ІІ-ЛВ №026909 від 22.03.2001. Інше спадкове майно, а саме 1/2 частина житлового будинку, не охоплено заповітом, тому в цій частині спадкування відбулося за законом. Оскільки позивачка постійно проживала із матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, вважається такою, що її прийняла. 05.04.2021 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Жидачівського районного округу з метою юридичного оформлення спадкових прав відносно земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради, а також відносно частини будинку, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом через відсутність у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 07.09.2021 у справі №443/647/21, встановлено факт постійного проживання позивачки разом із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а також визнано за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право власності на земельні ділянки на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, згідно державного акту серії ІІ- ЛВ № 026909 від 22.03.2001. Згодом позивачка вирішила оформити свої спадкові права відносно житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , а тому звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Подвадцятника І.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Листом від 11.07.2023 нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Беручи до уваги відмови нотаріусів у видачі свідоцтв про право на спадщину відносно частин будинку після смерті її батьків, позивачка змушена звертатися до суду із позовом про визнання права власності на 1/2 частину будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_4 , а також на 1/2 частину будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 . Окрім того, у свідоцтві про народження позивачки її матір вказана як ОСОБА_3 , а у свідоцтві про смерть вона записана як ОСОБА_3 . Саме тому, для юридичного оформлення спадщини в порядку спадкування за законом, позивачці необхідно встановити у судовому порядку факт родинних відносин між нею та її матір`ю.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 13.11.2023 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 05.12.2023 /а.с.52-53/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 05.12.2023 витребувано спадкову справу, підготовче засідання відкладено на 21.12.2023 /а.с.65-66/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 21.12.2023 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 22.01.2024 /а.с.108-109/.

Розгляд справи по суті відбувся 22.01.2024 за участю представника позивачки.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

В судовому засіданні 22.01.2024 представник позивачки адвокат Яременко І.О. заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та не заперечує про ухвалення рішення на користь позивачки. Просить справу розглядати без її участі.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що позивачка приходиться донькою ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з погосподарської книги села Кнісело №635 від 25.05.2018, станом на 30.06.1990 житловий будинок АДРЕСА_2 відносився до категорії "колгоспний двір", де були зареєстровані і проживали ОСОБА_4 - голова колгоспного двору та ОСОБА_3 - дружина /а.с.12/.

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами рік спорудження 1960, загальна площа будинку 58,6 кв м /а.с.14-17/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13.01.1970, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області, а її батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.10/.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 25.10.1975, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 уклали шлюб 25.10.1975 у Кніселівській сільській раді Жидачівського району Львівської області та після одруження дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_8 /а.с. 11/.

Відповідно до довідки Новострілищанської селищної ради №742 від 15.06.2018, ОСОБА_1 з 1998 року проживала без реєстрації разом із батьками до їх смерті з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 і продовжує проживати по сьогоднішній день /а.с.39/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 21.05.2001виданим Кніселівською сільською радою Жидачівського району Львівської області ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 /а.с.32/.

Відповідно до довідки Новострілищанської селищної ради №1133 від 07.11.2019 ОСОБА_4 , був зареєстрований і постійно проживав в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з ним до дня смерті проживали дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_1 , яка проживала з батьками без реєстрації з 1998 та здійснювала догляд за батьками, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 довгий час хворіли і потребували постійної підтримки та догляду, а також вели спільне господарство. Від імені ОСОБА_4 у виконкомі Кніселівської сільської ради посвідчувався заповіт 30.05.1996 за реєстром №45 в користь дочки ОСОБА_1 . На день смерті заповідача цей заповіт не змінено і не скасовано /а.с.33/.

На випадок своєї смерті, ОСОБА_4 залишив заповіт від 30.05.1996, посвідчений секретарем виконкому Кніселівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 45, яким усе своє майно заповів ОСОБА_1 /а.с.34/.

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.02.2021 №63567278 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 27.02.2017 заведено спадкову справу номер у спадковому реєстрі 60299562 /а.с.35/.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 20.05.2021 за № 360, 361, 362, ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4 /а.с.104, 105, 106/.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЛВ №026908 від 22.03.2001 та ОСОБА_4 на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,7123 га /а.с.31/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 18.04.2017 виданим Новострілищанською селищною радою Стрийського району Львівської області ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 /а.с.36/.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 27.10.2016 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новострілищанської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за №218, згідно якого належну їй середню земельну частку (пай), яка знаходиться на землях Новострілищанської селищної ради (колишня Кніселівська сільська рада), відповідно до Державного акту ІІ-ЛВ №026909, заповіла дочці ОСОБА_1 /а.с.38/.

Згідно довідки виданої викокомом Новострілищанської селищної ради №638 від 25.05.2018 ОСОБА_3 була зареєстрована і постійно проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з нею до дня смерті проживала без реєстрації з 1998 дочка - ОСОБА_1 , яка здійснювала за нею догляд, оскільки ОСОБА_3 довгий час хворіла і потребувала постійної підтримки та догляду, а також вели спільне господарство. Від імені ОСОБА_3 у виконкомі Новострілищанської селищної ради посвідчувався заповіт 27.10.2016 за реєстром №218 в користь дочки ОСОБА_1 . На день смерті заповідача цей заповіт не змінено і не скасовано /а.с. 37/.

Згідно з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.02.2021 за параметрами пошуку ОСОБА_3 інформація відсутня /а.с.40/.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацької А.О. щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 листом №24/02-31 від 05.04.2021 повідомлено про відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, та роз`яснено необхідність подання оригіналу правовстановлюючого документу або право звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно /а.с.41/.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 07.09.2021 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_3 в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 2,6875 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №026909 від 22.03.2001 року, виданого на підставі рішення ХIII сесії Жидачівської районної Ради народних депутатів від 22.09.2000р та зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів по Кніселівській сільській раді за № 348. Рішення набрало законної сили 11.10.2021 /а.с.42-45/.

Згідно листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Подвадцятника І.М. від 11.07.2023 №52/02-14 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на будинок /а.с.46/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу вимог ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи п ро встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Приписами Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Стосовно успадкування частки майна в колгоспному дворі ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 суд застосовує законодавство, яке діяло на момент виникнення правовідносин, а саме ЦК УРСР від 18.07.1963.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно з ст. 524 статті ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Стосовно успадкування частки майна в колгоспному дворі ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд застосовує ЦК України від 16.01.2003.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за ступенем споріднення донька - мати підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, поясненнями представника позивачки, а також поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

Встановлення даного факту має для позивачки юридичне значення, оскільки дає їй можливість для реалізації свого права щодо оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спірне будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» та рахувалося за громадянами: ОСОБА_4 - голова колгоспного двору та ОСОБА_3 - дружина, яким умовно належало по 1/2 частки в майні колгоспного двору.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 є особою на чию користь складено заповіт та єдиною спадкоємицею ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця своєчасно та належним чином, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які належали спадкодавцю, однак юридично свої права не оформила, таким чином успадкувала належну ОСОБА_4 частку в майні колгоспного двору.

Окрім того, позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті матері ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 07.09.2021 за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , визнано право власності на земельні ділянки. Таким чином, позивачка успадкувала після смерті матері належну спадкодавиці частку в майні колгоспного довру, однак юридично свої права не оформила.

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконливого висновку в підставності позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на частки спірного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 та визнання за нею права власності на частки спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті метері ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за життя набули або володіли спірним майном неправомірно, в суді не встановлено, позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами; відповідачка позов визнає, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315 ЦПК України, суд,

вирішив:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.01.2024.

Суддя Р.Г. Равлінко