Справа № 452/2025/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" вересня 2024 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді Бікезіної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами.
08 листопада 2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-фінанс» укладено договір факторингу у відповідності до умов якого, АТ «Кредобанк» передає (відступає), а ТОВ «ФК «Марин-фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «Марин-фінанс» приймає належні АТ «Кредобанк» права вимоги до боржників, вказаних у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Марин-фінанс» ні на рахунки попереднього кредитора.
Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати (а.с.1-9).
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 13.06.2024 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.51).
Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 червня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.52).
Представник позивача ТОВ «ФК «Марин-фінанс» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі (а.с.56-57).
Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце згляду справи, шляхом особистого отримання судової повістки (а.с.63), в судове засідання не з`явився, про поважні причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позов не надав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За вказаних обставин, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України ухвалою суду від 19.09.2024 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-фінанс» є юридичною особою (а.с.30-31).
22 січня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Res3012/2020 за умовами якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності, а позичальник зобов`язуєтьсч повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк на та умовах, визначених цим договором.
08 листопада 2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-фінанс» укладено договір факторингу у відповідності до умов якого, АТ «Кредобанк» передає (відступає), а ТОВ «ФК «Марин-фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «Марин-фінанс» приймає належні АТ «Кредобанк» права вимоги до боржників, вказаних у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.16-17).
Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що факт укладання даних договорів є доведеним, натомість відповідачем будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було. Зазначені договори не оспорювалися, недійсними в судовому порядку не визнавалися, а відтак, є чинними і підлягають до виконання.
За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно із частиною третьою статті 1079 ЦК України у договорах факторингу - фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Таким чином, уклавши договір факторингу 08 листопада 2023 року ТОВ «ФК «Марин-фінанс» набуло статусу кредитора по відношенню до відповідача ОСОБА_1 , а саме право вимоги заборгованості за кредитним договором від 22 січня 2021 року № Res3012/2020.
Оскільки відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення запозичених коштів, у відповідача виникло право вимагати від ОСОБА_1 повернення суми кредиту.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом щодо спростування розміру заборгованості, зазначеною позивачем.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Марин-фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Згідно ч. 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
ТОВ «ФК «Марин-фінанс» при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 2422,40 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням (а.с.13).
Враховуючи, що судом позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Також позивач просить стягнути з відповідача, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 6000,00 грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору про надання правової допомоги від 01.04.2024 року №01/04/24 (а.с.32-33), акт (а.с.47).
В зазначеному акті зазначено, що вартість наданих послуг 6000,00 грн. підлягає сплаті протягом трьох днів з моменту підписанні акту (а.с.47), втім, доказів сплати ТОВ «ФК «Марин-фінанс» адвокату винагороди у розмірі 6000,00 грн., або іншому розмірі суду не надано.
Оскільки матеріали справи не містять належних доказів понесених ТОВ «ФК «Марин-фінанс» витрат на професійну правничу допомогу, відсутні підстави для компенсації товариству зазначених витрат.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 137. 141, 265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-фінанс» судові витрати (судовий збір) в розмірі 2422,40 грн.
В іншій частині - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Самбірського міськрайонного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-фінанс», ідентифікаційний код юридичної особи 43231894, юридична адреса: 79026, Львівська область, м. Львів, вул. Академіка Лазаренка Є, б. 4, каб. 4

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судове рішення складено 19 вересня 2024 року.

Суддя