Провадження № 2-п/522/59/24
УХВАЛА

06 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Демінської К.В.,

позивач та третя особа в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року у справі № 522/21775/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2022 заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/21775/21 позов ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування майнової шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у розмірі 161 389,74 грн та 2 270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

14.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2022 у справі № 522/21775/21 за позовом ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування майнової шкоди.Разом з заявою заявником подано заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд зазначеного рішення суду.

Відповідач вважає рішення незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з чим просить суд скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2022 у справі № 522/21775/21 та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.04.2024 заяву прийнято до розгляду.

Дослідивши матеріали справи та заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У заяві про перегляд заочного рішення заявник вказує, що не отримувала заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2022 у справі № 522/21775/21, дізналась про існування рішення 29.01.2024, після того як на її адресу надійшла постанова головного державного виконавця державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гульчак А.С. про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 522/21775/21 від 12.10.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що відповідач був повідомлений про розгляд даної справи, про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення 05.01.2022 (а.с. 61).

Також в матеріалах справи містяться дві заяви відповідача від 27.01.2022 (а.с. 62) та від 29.09.2022 (а.с. 90) про відкладення розгляду справу, які були розглянуті та задоволені судом.

Отже, заявнику було достеменно відомо про розгляд Приморським районним судом м. Одеси даної справи, де вона є відповідачем, та двічі просила суд про відкладення розгляду справи, що було задоволено судом.

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Тому пропуск на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників, яких особа, що звернулась з даною заявою, могла і повинна була уникнути при її подачі.

Суд у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, рішення «Трух проти України» від 14.10.2003).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-X) (§ 46 рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (§ 47 рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

За змістом § 52 рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення. За цих підстав ЄСПЛ постановив, що було допущено порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (§ 53 рішення).

Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі № 203/642/14-ц (де було ухвалено заочне рішення та ухвалою суду першої інстанції заяву про його перегляд було залишено без задоволення) зазначив, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Проаналізувавши зазначені заявником підстави для скасування заочного рішення, судом встановлено, що заявником в заяві про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України не наведено підстав, які в розумінні ст. 76 ЦПК України, мали б істотне значення для правильного вирішення справи та не були враховані судом під час ухвалення заочного рішення 25.10.2022, а отже заяву про перегляд заочного рішення відповідача слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 284, 287 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року у справі № 522/21775/21 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали відповідно до ст. 259 ЦПК України буде складено протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст ухвали складено 13.05.2024.