Дата документу 09.05.2024 Справа № 332/1460/24
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 332/1460/24 Головуючий у 1-й інстанції: Ретинська Ю.І.
Провадження №22-ц/807/1182/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2024 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, стягнення винагороди, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, стягнення винагороди, в якому просив суд:

1. Відкрити провадження за цією позовною заявою без сплати позивачем ОСОБА_1 судового збору.

2. Заборонити ПАТ «Запоріжсталь» у зв`язку з проведенням вступного інструктажу на ПАТ «Запоріжсталь» відбирати від осіб, що пройшли такий інструктаж, розписки про те, що такі особи «беріть на себе відповідальність за безумовне виконання» правил з охорони праці та промислової безпеки на території ПАТ «Запоріжсталь».

3. Визнати ПАТ «Запоріжсталь» винним у вчиненні правопорушення, яке передбачене ч.6 ст.13 ЦК України й яким порушене його право на свободу волевиявлення, передбачене ст.288 ЦК України, й у вчиненні порушення Закону України «Про звернення громадян», чим завдано моральної шкоди ОСОБА_1 , та відповідно до п.2 ч.2 ст.23 та ч.1 ст.1167 ЦК України стягнути з ПАТ «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

4. Відповідно до ч.1 ст.1148 ЦК України стягнути з відповідача ПАТ «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 винагороду в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від14 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, оскільки вона не відповідає вимогам п.2,3,6,10 ч.3 ст.175, ч.4 ст.177 ЦПК України (а.с.12-13).

Ухвалою Заводськогорайонного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України у зв`язку із невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме не усуненням її недоліків, які перешкоджають відкриттю провадження у даній справі. Позивачу роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (а.с.16).

Не погоджуючись з таким судовим рішення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просив скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2024року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду від 12 квітня 2024 року у цій справі є помилковою, як така, що порушує норми ЦПК України. 11 березня 2024 року ОСОБА_1 подано зазначену вище позовну заяву до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку, яка надійшла до суду 12 березня 2024 року. 01 квітня 2024 року він поштовим зв`язком отримав копію ухвали від 14 березня 2024 року у справі №332/1460/24 про залишення його позовної заяви без руху. 12 квітня 2024 року він отримав електронною поштою від CourtID повідомлення про постановлення ухвали від 12 квітня 2024 року про повернення позовної заяви через неусунення недоліків у справі, з текстом якої ознайомився в Електронному суді. Вказує, що на виконання ухвали суду першої інстанції в п`ятиденний строк встановлений судом, який припадає на вихідний день із урахуванням ч.3 ст.124 ЦПК України переноситься на перший робочий день 08 квітня 2024 року, усунув на його думку недоліки зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, направивши цього ж дня відповідно до ч.6 ст.124 ЦПК України засобами поштового зв`язку до суду позовну заяву в новій редакції з додатками до позовної заяви: 7,13,14,15,16,17 та копію вказаної позовної заяви з копіями зазначених додатків (Додаток 1.1. Опис вкладення до листа), конверт із трекінг номером 337. Крім того, він особисто 09 квітня 2024 року за номером 099 554 91 25 відправив суду СМС-повідомлення про вказане поштове відправлення.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. При цьому колегія суддів зауважує, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 02 травня 2024 року та апеляційну скаргу ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» отримало 02 травня 2024 року (а.с. 36).

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 353 ЦПК України передбачено оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженні у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_1 мотивована тим, що позивач не виконав вимоги ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2024 року про залишення позовної заяви без руху у визначений в ухвалі строк, тому відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, стягнення винагороди.

Дана позовна заява направлена позивачем поштою 11 березня 2024 року, яка надійшла до суду першої інстанції 12 березня 2024 року. В одній з вимог позовної заяви позивач просить, зокрема відкрити провадження за цією позовною заявою без сплати ОСОБА_1 судового збору, в якості додатку до позовної заяви п. 7 зазначено клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору (а.с.1-10).

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам п.2,3,6,10 ч.3 ст.175, ч.4 ст.177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; не зазначено ціни позову та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; також у позовній заяві відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру та сукупно за дві вимоги майнового характеру на загальну суму 2422,40 грн. Позивачу надано строк п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали, також, роз`яснено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ч.3 ст. 185 ЦПК України (а.с.12).

Копія ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2024 року направлена ОСОБА_1 на зазначену ним в позовній заяві адресу для кореспонденції: «до запитання»: м. Запоріжжя, поштове відділення 69097, що підтверджується відповідним супровідним листом від 14 березня 2024 року за вих.№332/1460/24/3727/2024 (а.с.14).

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві посилаючись на ч.3 ст.185 ЦПК України, у зв`язку з тим, що останній не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Заводського районного суду м Запоріжжя від 14 березня 2024 року в установлений судом строк,тому суд першої інстанції позбавлений можливості відкрити провадження за його позовною заявою(а.с.16).

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Згідно з положеннями статей 185-187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява, зокрема, позовна заява повинна містити :відомості про наявність або відсутність електронного кабінету (п.2 ч.3); зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюють ся (п.3 ч.3); відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору(п.6 ч.3);підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав(п.10 ч.3).

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху згідно ч. 2 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюється законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до положень ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Відповідно до положень ст. 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до положень статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події. з якої пов`язано його початок.

Відповідно до ч.1,2,3,6 статті 124 ЦПК України передбачено, що строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 185 ЦПК України).

Чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод державою гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ виходить із того, що, реалізуючи положення Конвенції необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Як свідчить позиція Верховного Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В ухвалі від 14 березня 2024 року Заводським районним судом м. Запоріжжя визначено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви не пізніше п`яти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення із трекінг номером 06 902 302 273 29, ухвалу від 14 березня 2024 року ОСОБА_1 отримав 01 квітня 2024 року (а.с.15).

Враховуючи, що ухвалу Заводського районного суду від 14 березня 2024 року про залишення позову без руху отримано ОСОБА_1 у відділенні Укрпошта 69097 01 квітня 2024 року, тому виходячи з того, що закінчення п`ятиденного строку для усунення недоліків, який визначений ухвалою суду від 14 березня 2024 року припадає на вихідний день- суботу 06 квітня 2024 року, отже відповідно до ч.3 ст.124 ЦПК України останнім днем строку для усунення недоліків ухвали суду слід вважати 08 квітня 2024 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що на виконання вимог ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2024 року в передбачений законом строку він вживав заходів щодо приведення його позовної заяви у відповідності до вимог ст.ст.175,177 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали від 14 березня 2024 року, відповідно до ч.6 ст. 124 ЦПК України 08 квітня 2024 року ОСОБА_1 реєстрованим листом (69 7) з оголошеною цінністю здав на Укрпошту документи для направлення до Заводського районного суду м. Запоріжжя, а саме, заяву про виконання вимог, визначених статтями 175 і 177 ЦПК України, позовну заяву від 07 березня 2024 року в новій редакції з додатком до позову: 7,13,14,15,16,17 та копію вказаної позовної заяви з копіями зазначених додатків (Додаток 1.1. Опис вкладення до листа). На конверті вказаного листа 337 та на бланку опису вкладення заявник вказав адресу Заводського районного суду м. Запоріжжя (адресу, що повідомив йому суд), що підтверджується описом вкладення Укрпошта (а.с.22). На вимогу Укрпошти при оформленні вказаного відправлення він повідомив Укрпошті офіційний номер телефонного зв`язку Заводського районного суду м. Запоріжжя: 099 554 91 25.

Крім того, факт відправлення ОСОБА_1 документів за поштовим описом вкладення Укрпошта за трекінг номером 337 08 квітня 2024 року підтверджується також роздруківкою з сайту Головна пошта країни «Укрпошта» (а.с.38).

З даної роздруківки також вбачається що рекомендоване поштове відправлення ОСОБА_1 доставлене до Заводського районного суду м. Запоріжжя 17 квітня 2024 року.

З огляду на зазначене, враховуючи, що ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2024 року до закінчення строку для усунення недоліків здав на Укрпошту відповідні документи, тому відповідно до положень ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, отже висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 пропущений строк для усунення недоліків ухвали суду від 14 березня 2024 року є передчасними, відповідно у суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

Суд першої інстанції на вищевказані обставини не звернув уваги та передчасно визнав заяву такою, що підлягає поверненню.

Крім того, суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без руху та зазначаючи, що ОСОБА_1 не сплатив судовий збір за подання позовної заяви не розглянув клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, яке міститься в додатках п. 7 до позову.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для повернення позовної заяви були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, які привели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2024 рокуу цій справі скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України

Повна постанова складена 09 травня 2023 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кочеткова І.В.