УХВАЛА

07 лютого 2024року

м. Київ

справа № 591/3505/17

провадження № 61-94св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача Литвиненко І. В.,

суддів Грушицького А. І., Карпенко С. О. Петрова Є. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Прокуратура Сумської області, Державна казначейська служба України,

третя особа - Головне управління Державної податкової служби у Сумській області,

розглянув в порядку письмового провадження заяву керівника Сумської обласної прокуратури про виправлення описки у постанові Верховного Суду

від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Сумської області, третя особа - Головне управління Державної податкової служби у Сумській області, про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої діями органів досудового розслідування, прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просив відшкодувати йому матеріальну шкоду у розмірі 168 342,34 грн з яких: 1) грошове забезпечення за період з 03 травня 2012 року по 24 серпня 2015 року з урахуванням індексації та компенсації за затримку виплати в загальній сумі 136 447,26 грн; 2) оплата щорічних відпусток за 2012, 2013,

2014 роки обчислена в загальній сумі 9 593,34 грн; 3) матеріальна допомога на оздоровлення при наданні щорічних відпусток за 2013, 2014, 2015 роки в сумі

8 338,14 грн; 4) витрати за проведення експертного дослідження 3 963,60 грн та моральну шкоду у розмірі 1 500 000 грн.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ленінський районний суд м. Харкова рішенням від 02 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 181 678,02 грн на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Харківський апеляційний суд постановою від 19 листопада 2020 року апеляційні скарги Державної казначейської служби України та ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова

від 02 червня 2020 року змінив. Резолютивну частину рішення виклав у новій редакції. Стягнув з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 181 678,02 грн на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 14 квітня 2021 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 червня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, Прокуратури Сумської області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, скасував, справу в цій частині направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ленінський районний суд м. Харкова рішенням від 09 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив.

Стягнув з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 158 342,34 грн, з яких: 1) грошове забезпечення за період з 03 травня 2012 року по 24 серпня 2015 року з урахуванням індексації та компенсації за затримку виплати в загальній сумі 136 447,26 грн; 2) оплата щорічних відпусток за 2012, 2013, 2014 роки обчислена в загальній сумі 9 593,34 грн; 3) матеріальна допомога на оздоровлення при наданні щорічних відпусток за 2013, 2014,

2015 роки в сумі 8 338,14 грн; 4) витрати за проведення експертного дослідження 3 963,60 грн.

Харківський апеляційний суд постановою від 17 листопада 2022 року з урахуванням ухвали про виправлення арифметичної помилки від 13 грудня 2022 року апеляційні скарги Сумської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України задовольнив частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2021 року змінив.

Стягнув з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 139 131,70 грн.

Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції

Верховний Суд постановою від 31 травня 2023 року касаційну скаргу керівника Сумської обласної прокуратури задовольнив частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Сумської області про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату грошового забезпечення в сумі 18 235,97 грн скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову в цій частині з підстав, наведених в постанові.

В решті постанову Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року залишив без змін.

Компенсував Сумській обласній прокуратурі за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг в розмірі 1 220,78 грн.

Короткий зміст вимог заяви про виправлення описки

У січні 2024 року керівник Сумської обласної прокуратури Панченко О. подав до Верховного Суду заяву про виправлення описки, в якій просив виправити описку в абзаці 4 резолютивної частини постанови Верховного Суду

від 31 травня 2023 року у справі № 591/3505/17, зазначивши окремо суми судового збору, які підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за подання апеляційної та касаційної скарг.

Заяву мотивував тим, що на виконання постанови Верховного Суду суд першої інстанції 12 жовтня 2023 року видав прокурору відповідний виконавчий лист.

Після пред`явлення виконавчого документа на виконання, Головне управління Державної казначейської служби листом від 08 грудня 2023 року № 04-20/6704 повернуло виконавчий документ без прийняття до виконання.

Прийняте рішення мотивоване тим, що у виконавчому листі міститься загальна сума судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг в розмірі 1 220,78 грн. Натомість підлягають компенсуванню окремо сума судового збору за подання апеляційної скарги, сплаченого платіжним дорученням

від 09 грудня 2021 року № 2689 (рішення в цій частині виконується Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області) та окремо сума судового збору за подання касаційної скарги, сплаченого за платіжним дорученням від 26 грудня 2022 року № 2073 (рішення в цій частині виконується Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві).

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи чи за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. При цьому арифметичною вважається помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку з використанням несправної техніки.

Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Компенсація судових витрат стороні за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за правилами частини сьомої статті 141 ЦПК України є результатом здійснення судом розподілу судових витрат, який здійснюється судом за наслідками вирішення справи (розгляд справи по суті, апеляційний чи касаційний перегляд справи).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі

№ 170/129/21 зазначено, що стаття 9 Закону України «Про судовий збір» встановлює, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зарахування коштів до Державного бюджету України свідчить по те, що з моменту їх зарахування вони стають коштами дохідної частини Державного бюджету України, однак повинні витрачатись на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади. При цьому, виходячи зі змісту зазначеної норми, законодавство не визначає, що кошти державного бюджету, які зараховані до Державного бюджету за розгляд певної справи певним судом, повинні витрачатись лише на функціонування цього суду.

За змістом пункту п`ятого частини третьої статті 29, пункту п`ятого частини четвертої статті 30 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є: судовий збір та надходження від звернення застави у дохід держави. Кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами частини третьої статті 15, частини третьої статті 29 та частини третьої цієї статті цього Кодексу, спрямовуються відповідно на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (за рахунок джерел, визначених пунктом 5 частини третьої статті 29 цього Кодексу).

Органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів для компенсації судового збору за рахунок держави у разі звільнення від його сплати у визначених законом випадках (підпункт 1-1 пункту 16 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845).

Компенсація судового збору відповідно до підпункту 1-1 пункту 16 цього Порядку здійснюється органами Казначейства на підставі виконавчих документів з відповідного рахунка спеціального фонду державного бюджету, на який такий судовий збір зарахований (абзац шостий пункту 18 Порядку).

Верховний Суд звертає увагу, що сплачений заявником судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг, про компенсацію якого за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, ухвалено судове рішення судом касаційної інстанції, не є помилково або надміру сплаченим, оскільки під час їх сплати стороною (учасником справи) існували правові підстави здійснення такого правового платежу - подання цим учасником апеляційної та касаційної скарг, які були розглянуті та за наслідком касаційного перегляду справи частково задоволені судом касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду заяви

Компенсація судових витрат стороні за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за правилами частини сьомої статті 141 ЦПК України є результатом здійснення судом розподілу судових витрат, який здійснюється судом за наслідками вирішення справи (розгляд справи по суті, апеляційний чи касаційний перегляд справи).

Ураховуючи, що Верховний Суд, не передаючи справи на новий розгляд, змінив постанову апеляційного суду, відповідно і змінив розподіл судових витрат, понесених сторонами у справі за наслідками такого перегляду та враховуючи те, що зарахування коштів до Державного бюджету України свідчить, що з моменту їх зарахування вони стають коштами дохідної частини Державного бюджету України, резолютивна частина постанови Верховного Суду

від 31 травня 2023 року не містить описки, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви керівника Сумської обласної прокуратури про її виправлення.

Колегія суддів зауважує, що питання, яке стосується порядку виконання судового рішення не може бути вирішене шляхом постановлення ухвали про виправлення описки.

Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви керівника Сумської обласної прокуратури про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Литвиненко

Судді: А. І. Грушицький

С. О. Карпенко

Є. В. Петров

О. М. Ситнік