ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 лютого 2024 року

м. Харків

справа № 953/2238/22

провадження № 22-ц/818/615/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромза апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2023 року, постановлене під головуванням судді Юрлагіної Т.В., -

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що відповідач повідомив банк про переказ з його картки вже після списання коштів іншою особою внаслідок передавання його номеру картки та кодів з смс-повідомлень, отже ризик збитків здійснених даною операцією несе саме користувач відповідач. Даний факт підтверджується тим, що проведення даної операції було здійснено коректно, з використанням необхідних реквізитів платіжної картки та з правильним введенням номера картки, строку її дії СVC2 паролю. Отже судом не в повному обсязі оцінені докази по справі, оскільки відповідачем не доведено дотримання ним умов договору, до того ж бездоказовим залишилось посилання ОСОБА_1 на той факт, що відбулось саме незаконне списання коштів Банком з його рахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з його карткових рахунків відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції, виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідач невідкладно повідомив про цей факт банк та звернулась до правоохоронних органів.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 04.02.2011 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №б/н та отримано картку із встановленим кредитним лімітом, який в подальшому був збільшений до 28500,00 гривень 25.01.2018 року та зменшувався до 0,00 02.07.2021 року, що підтверджується анкетою заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

З виписки за договором вбачається, що станом на 26.01.2021 року борг відповідача становив 39,72 грн.

В подальшому 28.01.2021 року внаслідок дій третіх осіб з картки № НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_1 , через систему «Portmone.com» здійснено платежі а саме:

28.01.2021 року о 20:45 годині було списано кошти за комунальні послуги та аварійно рятувальні роботи на суму 3733,13 грн, який в подальшому після звернення до установи банку з заявою на повернення коштів, заявка № 1430474, було повернуто шляхом зарахування на картковий рахунок 30.03.2021 року та звернуто банком на погашення боргу;

28.01.2021 року о 20:46 годині було списано кошти за комунальні послуги на суму 10148,99 грн, які в подальшому після звернення до установи банку з заявою на повернення коштів, заявка № 1430477 повернуто не було, рекомендовано звернутись до постачальника послуг;

28.01.2021 року о 20:47 годині було списано кошти за комунальні послуги та аварійно рятувальні роботи на суму 1522,50 грн, який в подальшому після звернення до установи банку з заявою на повернення коштів, заявка № 1430472, було повернуто шляхом зарахування на картковий рахунок 07.04.2021 року та звернуто банком на погашення боргу;

28.01.2021 року о 20:57 годині було списано кошти за комунальні послуги на суму 2763,62 грн, які в подальшому після звернення до установи банку з заявою на повернення коштів, заявка № 1430482 повернуто не було, рекомендовано звернутись до постачальника послуг;

28.01.2021 року о 20:57 годині було списано кошти за комунальні послуги на суму 3964,31 грн, які в подальшому після звернення до установи банку з заявою на повернення коштів, заявка № 1430484 повернуто не було, рекомендовано звернутись до постачальника послуг, що підтверджується відповіддю АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-210517/11730 від 25.05.2021 року, а також наданою відповіддю НАЦІОНАЛЬНОГО БАНКУ УКРАЇНИ № 61-0019/58487 від 30.06.2021 року.

Відділом дізнання Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінального провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000038 від 22 квітня 2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, за заявою ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року постанову дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві Конопацького М. О., погоджену т.в.о. начальника відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві Степаняном А. К. від 30 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000038 від 22 квітня 2021 року скасовано.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 01.02.2021 року ОСОБА_1 усно після виявлення та в подальшому письмово 13.05.2021 року звернувся із заявами в АТ КБ «ПриватБанк», в яких повідомив про шахрайські дії, вчинені невідомими особами, які скориставшись його персональними даними здійснили перерахування коштів без його відома. Просив встановити, за якими платежами здійсненими шахрайським способом, були прийняті відповідні міри.

З наданих до суду першої інстанції документів вбачається, що 28.01.2021 року о 20:45 годині було списано кошти за комунальні послуги та аварійно рятувальні роботи на суму 3733,13 грн, які в подальшому після звернення до установи банку із заявою на повернення коштів, заявка № 1430474, було повернуто шляхом зарахування на картковий рахунок 30.03.2021 року;

28.01.2021 року о 20:46 годині було списано кошти за комунальні послуги на суму 10148,99 грн, які в подальшому після звернення до установи банку з заявою на повернення коштів, заявка № 1430477 повернуто не було, рекомендовано звернутись до постачальника послуг;

28.01.2021 року о 20:47 годині було списано кошти за комунальні послуги та аварійно рятувальні роботи на суму 1522,50 грн, які в подальшому після звернення до установи банку з заявою на повернення коштів, заявка № 1430472, було повернуто шляхом зарахування на картковий рахунок 07.04.2021 року;

28.01.2021 року о 20:57 годині було списано кошти за комунальні послуги на суму 2763,62 грн, які в подальшому після звернення до установи банку з заявою на повернення коштів, заявка № 1430482 повернуто не було, рекомендовано звернутись до постачальника послуг;

28.01.2021 року о 20:57 годині було списано кошти за комунальні послуги на суму 3964,31 грн, які в подальшому після звернення до установи банку з заявою на повернення коштів, заявка № 1430484 повернуто не було, рекомендовано звернутись до постачальника послуг, що підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-210517/11730 від 25.05.2021 року, а також наданою відповіддю НАЦІОНАЛЬНОГО БАНКУ УКРАЇНИ № 61-0019/58487 від 30.06.2021 року.

Враховуючи, що відповідач повідомив Банк та правоохоронні органи за фактом незаконного використання його платіжної картки, перерахування кредитних коштів на оплату комунальних послуг шахрайським шляхом та відкритого за цим фактом кримінального провадження, відповідач звернувся із заявою в АТ КБ «ПриватБанк» та просив зупинити нарахування відсотків на карту «Універсальну» № НОМЕР_1

Листом від 25.05.2021 року № 20.1.0.0.0/7-210517/11730 АТ КБ «ПриватБанк» відмовив у задоволенні поданої заяви.

Згідно з випискою за договором, наданої до позовної заяви позивачем вбачається, що з карти/рахунку ОСОБА_1 щомісячно нараховувались відсотки.

Відповідно до пункту 1.1.2.1.11. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови та правила) клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення банку за телефонами (безкоштовно) по Україні.

Згідно пункту 1.1.2.1.19. Умов та правил, клієнт зобов`язаний негайно повідомляти банк шляхом дзвінка до колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома клієнту про втрату/викрадення карти, стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).

Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що банк зобов`язаний в разі виникнення овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення власника або довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки.

Позивач в позовній заяві посилався на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 04.02.2011 року та Довідку про умови кредитування та використання кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, за якою передбачено розмір процентної ставки, пені та штрафу. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивачем, відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, відповідачу надано у користування кредитну картку. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

В подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався до 28500,00 гривень 25.01.2018 року та зменшувався до 0,00 - 02.07.2021 року, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно до п.2.1.1.12.3. Погашення Кредиту поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору. Таким чином, Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу.

Згідно до п.1.1.1.49 Договору Мінімальний обов`язковий платіж розмір боргових зобов`язань Відповідача, які щомісячно повинен сплачувати Відповідач протягом терміну дії карти. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості Клієнта.

Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 27.01.2022 року має заборгованість у розмірі 23727,33 гривні, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту 19147,73 гривні та 4579,60 гривень заборгованості за простроченими відсотками, 0,00грн. заборгованість за комісією, 0,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Позивач зазначав, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 % суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обставини, які підлягають доказуванню позивачем повинні свідчити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності таких обставин, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних коштів.

Дана правова позиція, викладена ВС України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, ВС у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18), у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц ( провадження № 61-16504св18).

Аналогічну правову позицію викладено ВС в складі колегії суддів Другої судової палати КЦС у постановах від 16 грудня 2019 року у справі №161/9812/16-ц, провадження №61-18653св18 та від 16 серпня 2023 року у справі справа № 176/1445/22, провадження № 61-8249св23.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не надав доказів, які б спростовували доводи відповідача про те, що банківською карткою 28.01.2021 року він не користувався, не втрачав, іншим особам не передавав, ПІН-коду нікому не повідомляв, та взагалі під час здійснення банківських операцій з картковим рахунком перебував у місці їх вчинення..

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова