МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/105/24
Провадження 2/521/2428/24
УХВАЛА

11 січня 2024 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Маркарова С.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви

позивач : ОСОБА_1

відповідач : ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНАС»

треті особи : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Бригіда Володимир Олександрович

приватний виконавець виконавчого округу Одеської області

Шипков Єгор Олексійович

предмет позову : визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Підставою відкриття провадження у цивільній справі судом є подання особою позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України, яка предметно, суб`єктно, інстанційно та територіально підсудна даному суду.

Зазначене узгоджується із Главами 1, 2 Розділу 1, ч.1 ст. 187 ЦПК України, за якими суддя відкриває провадження у справі за відсутністю підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Територіально справа підсудна Малиновському районному суду м.Одеси.

Разом із тим, до позовної заяви в порядку ч. 4 ст. 177 ЦПК України додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір по вимогах немайнового характеру відповідно до Закону України «Про судовий збір» становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справляється за кожну вимогу.

Судовий збір позивачем не сплачений.

Підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до вимог вищевказаного закону відсутні.

При звернені до суду позивач стверджує, що до виниклих між сторонами правовідносин може бути застосований Закон України «Про захист прав споживачів» як підстава для звільнення позивача від сплати судового збору.

Разом із тим, за п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці.

При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при пред`явленні позову споживачем.

У спірних правовідносинах позивачем, однак, оскаржується виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом про звернення стягнення заборгованості, яка виникла за договором, а не звернення стягнення на предмет іпотеки/застави.

Так, у даному випадку, позивач не може керуватись ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», за якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Окрім того, споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Предметом спору у позовній заяві є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог статей 175, 177 ЦПК України, залишає заяву без руху та надає позивачу строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків заяви, а саме:

-сплатити судовий збір в розмірі 1073, 60 грн.

Роз`яснити позивачу, що :

- у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява вважається неподаною та підлягає поверненню, що не перешкоджає позивачу у повторному зверненню до суду

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Маркарова

Повний текст ували виготовлений 11.01.2024 року