Номер провадження: 22-ц/813/3753/24
Справа № 496/2287/23
Головуючий у першій інстанції Портна О.П.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.10.2019 року у розмірі 14 425,44 гривень.

В обґрунтування позову банк зазначив, що «Monobank» - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Онбординг встановлення ділових відносин з клієнтом, відбувається шляхом: верифікації клієнта очно на точці видачі; верифікація клієнта очно у відділенні банку; верифікація клієнта очно співробітником служби доставки банку у зручному для клієнта місці; верифікація клієнта очно кредитним агентом у точці. Починаючи з травня 2020 року: відеоверифікація працівником банку дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Відповідно до Умов банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору в тому числі платіжної системи MasterCard/Visa та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Договір, що укладається між банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно договору банківського рахунка та договору про споживчий кредит. Відповідно до Умов клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визначаються клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в інтернет-мережі для отримання інформації та здійснення операцій. Умовами визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна картка передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком: (І) при додаванні інформації з картки в Мобільний додаток з авторизацією за номером телефону або (ІІ) при активації клієнтом віртуальної картки в мобільному додатку. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операції з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 22 жовтня 2019 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Окрім того, в анкеті зазначено наступне: «6. Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками. які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом 03FB41EB1FB3F84BD29CE876734F0E50719AC77C5CA00CACEAEEEE4F18B9B373A1, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та або Банком з використанням електронного цифрового підпису. 11. Усе листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору». На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 13000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Станом на 12.11.2022 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п. п. 5.17 п. 5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 12 листопада 2022 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит 29 серпня 2022 року став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, передбачену тарифами, а саме: санкції за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення): від 1 до 30 днів штраф в розмірі 50,00 гривень; від 31 до 90 днів штраф у розмірі 100,00 гривень; від 91 до 120*(210) днів штраф, що розраховується за формулою: 100 грн+6,2% від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця. При цьому діє ставка 0,00001% річних; від 121 (210) дня до повного погашення, строк, після спливу якого формується Фінальний рахунок, що визначається Банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 120 днів відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4% річних. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» за договором станом на 13 грудня 2022 року становить 14 425,44 гривень, в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 14 425,44 гривень, заборгованість за пенею 0,00 гривень, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 гривень. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів AT «УНІВЕРСАЛ БАНК». У зв`язку з тим, що відповідач не вживає жодних дій по поверненню кредиту, позивач звернувся з цим позовом до суду, та просить стягнути з відповідача на свою користь 14 425,44 грн заборгованості, яка утворилася станом на 13.12.2022 р.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги скаржник посилається на те, що ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Банк зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Крім того відповідач здійснив отримання банківських послуг Monobank шляхом верифікації очно на точці видачі картки. Клієнт, уклавши договір, шляхом підписання анкети-заяви підтвердив, що клієнт до укладення ним договору, був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформацією щодо умов кредитування та отримав відповідні документи від Банку та погоджується з ними. 22.10.2019 року відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послу, які надає позивач за договором про надання банківських послуг Monobank, на підтвердження чого у мобільному додатку відповідачем було введено отп-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер. Апелянт зазначає, що у підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб договору, в тому числі погодження сторонами умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису (аналога власноручного підпису). Акціонерне товариство «Універсал Банк» посилається на те, що із виписки про рух коштів вбачається, що клієнтом було неодноразово здійснено банківські операції із використанням власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках та інше). Таким чином апелянт зазначає, що відповідач надав свою згоду із змінами, доповненням до договору про надання банківських послуг від 22.10.2019 року. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в акціонерному товаристві "Універсал Банк" опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms, а тому посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку Банку, що саме ці умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними та не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи те, що відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору(не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та виписці про рух коштів по картці відповідача, у останнього виникла заборгованість, яка станом на 13 грудня 2022 року становить 14 425,44 гривень, що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 14 425,44 гривень, заборгованість за пенею 0,00 гривень, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 гривень. Апелянт зазначає, що заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у розмірі 10 900 грн. та суми овердрафту (мінус по картці), яка становить (мінус) 3525,44 грн., що загалом складає суму заборгованості у розмірі 14 425,44 гривень. Доказів, які б спростували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Крім того апелянт зазначає, що висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 не можуть бути застосовані в межах цієї справи, з огляду на відсутність подібності між ними. З огляду на вказане, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні позову

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів узгодження між сторонами договірних відносин щодо умов кредитування. Так, позивачем не надано доказів про розмір встановленого позивачем кредитного ліміту та суми кредиту, яка була отримана відповідачем, не має даних щодо строку надання грошових коштів, строку їх повернення, відсутні будь-які посилання на вид картки, з якої відповідач міг отримувати грошові кошти, умова про отримання цієї картки відповідачем, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру тобто, сторони не досягли істотних умов кредитного договору. Надана позивачем анкета-заява цих умов не містить, а представлений позивачем Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, та Витяг з Тарифів є стандартною формою встановленого банком зразка, призначеного для всіх споживачів, який не містить анкетних даних відповідача та його підпису. Крім того, позивачем не надано виписки з рахунку, з якої можна було б встановити факт користування відповідачем банківською карткою та наявність по ній заборгованості, тому суд позбавлений можливості фактично надати оцінку правам які вимагають захисту та є предметом спору. Ні зі змісту позовної заяви, ні із наданого банком розрахунку не вбачається отримання відповідачем кредиту у заявленому позивачем розмірі.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі; очно у відділенні банку; очно співробітником служби доставки банку у зручному для клієнта місці або очно кредитним агентом у точці. Починаючи з травня 2020 року: відеоверифікація працівником банку дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві "Універсал Банк" опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Звертаючись з позовом до суду, позивач вказував, що такою послугою користувався ОСОБА_1 , оскільки 22 жовтня 2019 року відповідач звернувся до AT «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с. 8). Оскільки відповідач допускав порушення щодо сплати щомісячних платежів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим вся заборгованість за кредитом стала простроченою, внаслідок чого на залишок простроченої заборгованості відповідачу було нараховано неустойку, передбачену тарифами договору.

Зі змісту цієї ж анкети-заяви вбачається, що відповідач звернувся до AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» з питання відкриття поточного рахунку № НОМЕР_2 у гривні та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану в додатку, відповідно до умов Договору та наведених в анкеті-заяві умов.

У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодний з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

На підтвердження того, що між сторонами існують кредитні правовідносини і за відповідачем існує заборгованість за наданим кредитом, позивач надав до суду розрахунок заборгованості за договором №б/н від 22.10.2019 р., укладеного між Універсал Банк та клієнтом ОСОБА_1 станом на 13.12.2022 р., анкета заява до договору про надання банківських послуг від 22.10.2019 р., Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Витяг з Тарифів за карткою monobank , паспорт споживчого кредиту, копії паспорту та коду відповідача, копія виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, копія статуту АТ «Універсал Банк».

При цьому, апеляційний суд зазначає, що вказаних документів не достатньо для висновку про отримання відповідачем кредитних коштів, про ознайомлення його з тарифами кредитування, про реальне користування відповідачем цими коштами та допущення прострочень платежів.

Надана позивачем анкета-заява не містить відомостей про розмір встановленого відповідачу кредитного ліміту та суми кредиту, яка була отримана відповідачем, строк надання грошових коштів, строк їх повернення, відсутні будь-які посилання на вид картки, з якої відповідач міг отримувати грошові кошти, умова про отримання цієї картки відповідачем, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того поряд з проханням відповідача про відкриття рахунку вже зазначений номер рахунку.

Звертаючись до суду про стягнення заборгованості за кредитним лімітом, АТ «Універсал Банк» не надає жодних доказів про розмір встановленого відповідачу кредитного ліміту, який за умовами анкети-заяви може змінюватися позивачем, як в сторону зменшення так і в сторону збільшення, та від якого залежить розмір щомісячної сплати відповідачем відсотків та сплата неустойки у разі порушення зобов`язань.

Крім того, позивачем не надано виписки з рахунку по кредитній картці відповідача, з якої можна було б достовірно встановити факт користування відповідачем грішми банку та наявність у нього заборгованості.

Більше того, в матеріалах справи містяться заяви АТ «Універсал Банк» про розгляд справи без виклику сторін та без участі представника позивача з вказівкою, що до позовної заяви додані всі необхідні докази (а.с. 36-37).

Оскільки таких доказів позивач не надав, суд не міг перевірити правильність нарахованої банком заборгованості.

Звертаючись вже до суду апеляційної інстанції, позивач надав виписку про рух коштів за кредитною карткою відповідача, як новий доказ, з метою доведення користування коштами банку відповідачем.

Частинами 2, 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Представник АТ «Універсал Банк» не надав докази неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від банку.

За таких обставин, суд не може давати оцінку доказу, який не досліджувався судом першої інстанції і відсутність якого, через недостатню обачність позивача, стала однією з підстав відмови у задоволенні позову.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено обов`язку відповідача по сплаті відсотків за користування кредитними коштами та неустойки за порушення зобов`язань, оскільки представлений позивачем Витяг з Тарифів, в якому міститься умови кредитування: щомісячний платіж, проценти, штрафи, пеня, не містить ні прізвища, ім`я та по-батькові відповідача, ні дати підписання витягу відповідачем, ні самого підпису відповідача, як фізичного так і цифрового. Фактично позивач надав до суду встановлений банком зразок з тарифів призначений для всіх споживачів, який не містить анкетних даних відповідача, його підпису та дати. Колегія суддів не заперечує, що відповідно умов анкети-заяви відповідач може укладати правочини з банком з використанням електронного цифрового підпису та що банк може списувати кошти з його рахунку на погашення інших платежів передбачених умовами договору, (наприклад процентів), однак доказів, що відповідач погодився з тарифами банку, вказаними у представленому суду Витязі, шляхом накладення цифрового підпису, позивач не надав.

Зі змісту Умов та правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при надані банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank вбачається шість видів карток: «Чорна картка monobank», «Біла картка monobank», «Дитяча картка monobank», «Валютні картки monobank», «Картка Monobank Platinum», «Iron Bank», які набувають чинності з 27.11.2021 року (а.с. 9-21), але позивачем до матеріалів справи долучені, витяг про умови обслуговування картки «Чорна картка monobank» (а.с. 22-23) та паспорт споживчого кредиту «Чорна картка monobank» (а.с. 24-26) від 01 січня 2023 року, хоча Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг була підписана відповідачем 22 жовтня 2019 року, що позбавляє суд можливості вважати, що відповідач мав намір оформити на своє ім`я саме цей вид картки та був ознайомлений саме з цими умовами обслуговування. Крім того сама анкета-заява не містить жодної інформації щодо виду картки, яку бажає оформити відповідач.

Отже, відсутні підстави вважати, що саме цей витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними при підписанні анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.

Банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов`язань надано розрахунок заборгованості, складений та підписаний, особою, що подає позов.

Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 № 578/5 до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Отже, банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні.

Апеляційний суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору на заявлених позивачем умовах, неможливо визначити час виникнення, розмір і складові дійсної заборгованості за кредитом від 22.10.2019 року.

Крім того, у Паспорті споживчого кредиту Чорної картки monobank зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів. Ця інформація зберігає чинність до 01.01.2023 року. Таким чином, зазначений документ містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Таку інформацію банк надає споживачам фінансових послуг відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, підписаного електронним підписом договору, який би був укладений після ознайомлення відповідача з паспортом споживчого кредиту «Картка monobank», укладено не було. Відтак паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» не є складовою частиною договору, а передує його укладенню між банком та споживачем. Тому визначені в ньому умови не можна вважати узгодженими умовами кредитного договору та спиратись на них для нарахування складових заборгованості, а також спрямовувати кошти відповідача на їх погашення, як відбулось у цих правовідносинах. Посилання банку на те, що узгодження умов договору відбувається під час реєстрації після введення номера телефону, коли відповідач має ознайомитись з Умовами і натиснути «продовжити», що й свідчить про його ознайомлення і згоду з умовами і тарифами, суд не вважає обґрунтованими. Оскільки такий порядок ознайомлення з документами, що банк визнає складовими договору, не може підмінювати у кредитних відносинах необхідність фактичного підписання договору відповідно до приписів ст. 1055 ЦК України, в той час як вони не підписані у передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» порядку.

З огляду на викладене, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг, надані банком витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів Мonobank, витяг тарифів за карткою monobank і паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вказані документи достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

При застосуванні до спірних правовідносин наведених норм права суд першої інстанції, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, вірно врахував висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 висновки не можуть бути застосовані до правовідносин сторін у цій справі з огляду на відмінності порядку укладання кредитних договорів в АТ «ПРИВАТБАНК» та АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в рамках проєкту monobank, оскільки судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не надав доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, зокрема контррозрахунку, є вільним трактуванням позивачем положень процесуального закону, оскільки за цими приписами обов`язок суду перевірити докази, що подані стороною на підтвердження позовних вимог та задовольнити позов лише у випадку доведення позивачем належними доказами свого позову.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги за наведених скаржником обставин не має.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Таким чином, оскільки Витяг з Тарифів не був підписаний відповідачем ані фізично, ані в електронній формі (принаймні таких доказів не надано), доводи апеляційної скарги, що сторони погодили між собою розмір процентної ставки та розмір неустойки є безпідставними.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів констатує, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заявлених вимог про стягнення заборгованості, заснований на недоведеності позивачем належними і достатніми доказами фактів щодо:

- отримання відповідачем грошових коштів, оскільки до суду першої інстанції позивачем не надано виписки про рух коштів по картці, виданої ОСОБА_1

- домовленості про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг саме в тій редакції, яка роздрукована Банком і додана до позову.

Недоведеність позивачем зазначених обставин унеможливлює застосування до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (22 жовтня 2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (28 березня 2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Оскільки виписка по руху коштів по кредитній картці відповідача Банком не надана до суду першої інстанції, без наведення ним причин, що об`єктивно не залежали від позивача, подальше подання цієї виписки до суду апеляційної інстанції не надає підстав для прийняття апеляційним судом цього доказу, як нового, в розумінні ч. 3 ст. 367 ЦПК України.

У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд позбавлений можливості належним чином перевірити достовірність розрахунку заборгованості за тілом кредиту 14 425,44 гривень з огляду на те, що у розрахунку зазначено, що відповідач взагалі сплатив позивачу 12 404,31 грн, які банком зараховані зокрема на погашення процентів за користування кредитом, а не на зменшення тіла кредиту, і надати висновок про дійсну заборгованість за тілом кредиту.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія А № 303-А; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 п. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова