Провадження № 22-ц/811/3606/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на рішення Галицького районного суду міста Львова від 06 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2023 року адвокат Тесленко Володимир Юрійович в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополі, у батьків: батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України; мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України.

В обґрунтування поданої заяви покликався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Севастополі, на тимчасово окупованій території України, ОСОБА_2 народила дитину жіночої статі - ОСОБА_4 . Однак, отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану українського зразку неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який відповідає визначеній законом формі та який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження, відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначалося, що встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації у подальшому дитиною усіх належних їй прав та свобод громадянина України (а.с. 1-5).

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 06 грудня 2023 року вищезгадану заяву задоволено частково.

Встановлено факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополь, Україна, у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено (а.с. 26-30).

Дане рішення оскаржив представник заявників.

Апелянт просить оскаржуване рішення змінити та встановити факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополі, у батьків: батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України; мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

До апеляційної скарги долучено Клопотання про апеляційний розгляд справи за відсутності заявників та їхнього представника.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи стверджується, що адвокат Тесленко В.Ю. звернувся до суду із заявою в інтересах 2 (двох) заявників: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а не лише заявниці ОСОБА_2 , як зазначено в оскаржуваному рішенні). Наведене стверджується, як самою заявою (як її вступною частиною, у якій зазначено два заявника, так і її прохальною частиною, яка містить прохання «прийняти заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про встановлення факту …») (а.с. 1-5), так і долученими до цієї заяви ордерами на надання правничої (правової) допомоги від обох згаданих заявників (а.с. 6, 7).

Відмову у задоволенні вимог заяви у повному обсязі суд мотивував тим, що «у судовому рішенні не можуть бути зазначені відомості про батька дитини з посиланням на приписи ст. 125, 126 СК України, оскільки в такому випадку згідно з ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану».

Колегія суддів вважає, що вищенаведені висновки суду першої інстанції суперечать іншим висновкам суду, які наведені в оскаржуваному рішенні, а також зроблені з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що (зокрема) адвокат Тесленко В.Ю. є належним представником заявниці ОСОБА_2 , яка є громадянкою України, однак внаслідок тимчасової окупації території України, на якій вона проживає, російською федерацією позбавлена можливості зареєструвати народження у неї дитини за чинним законодавством України у органах державної реєстрації актів цивільного стану, а тому визнав заявлені нею вимоги обґрунтованими, які такі, що підтверджуються документами, хоча і виданими на тимчасово окупованій території органами окупаційної влади, але на які поширюється положення про «намібійський виняток», сформульований у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, згідно якого не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території, зокрема: недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

В той же час, в оскаржуваному рішенні, посилаючись на те, що шлюб між заявниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «не був зареєстрований в органах реєстрації актів громадянського стану за законодавством України», суд фактично не приймає до уваги видане органами окупаційної влади свідоцтво про реєстрацію шлюбу між заявниками (згідно якого в результаті реєстрації цього шлюбу прізвище заявниці було змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 »), а відтак погоджується визнати факт народження дитини саме у « ОСОБА_8 », а не у « ОСОБА_7 » (якою « ОСОБА_6 » стала згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу та свідоцтва про народження дитини виданих окупаційною владою).

Як вже зазначалося вище, матеріалами справи стверджується, що адвокат Тесленко В.Ю. на підставі долучених до поданої ним до суду заяви документів представляє інтереси 2 (двох) заявників: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, склалась наступна ситуація.

У випадку, якщо до виданого окупаційною владою свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 14) застосовувати положення про «намібійський виняток» (згідно якого не можуть визнаватися недійсними видані на окупованій території документи про реєстрацію шлюбів), то заявники перебувають у шлюбі, а відтак заява їхнього представника до суду підлягає до задоволення у повному обсязі, оскільки така подана до суду представником матері та батька дитини, які перебувають у шлюбі між собою (стаття 122 СК України).

Якщо ж заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у шлюбі не перебувають (оскільки такий «не був зареєстрований в органах реєстрації актів громадянського стану за законодавством України»), то у відповідності до пункту 1 частини 2 статті 125 СК України походження дитини від батька ( ОСОБА_3 ) визначається за заявою матері та батька дитини, інтереси яких у зверненні до суду представляє адвокат Тесленко В.Ю. (що суд першої інстанції повністю визнав стосовно заявниці ОСОБА_2 : на підставі аналогічних документів, які наявні у матеріалах справи і від заявника ОСОБА_3 ), оскільки обоє заявників є громадянами України, однак обоє внаслідок тимчасової окупації території України, на якій вона проживає, російською федерацією позбавлені можливості зареєструвати народження дитини за чинним законодавством України у органах державної реєстрації актів цивільного стану, в тому числі і шляхом подачі батьком дитини заяви «згідно з ч. 1 ст. 126 СК України … як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану».

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, в обох випадках заява представника заявників підлягає до задоволення у повному обсязі, оскільки відсутні правові підстави для відмови у її задоволенні в частині визначення батьком дитини заявника ОСОБА_3 .

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а тому оскаржуване рішення слід змінити, виклавши перших три абзаци його резолютивної частини у новій редакції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3 і 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 06 грудня 2023 року змінити, виклавши перших три абзаци його резолютивної частини у редакції наступних двох абзаців:

«Заяву адвоката Тесленка Володимира Юрійовича в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Севастополь, Україна, дитини жіночої статі ОСОБА_4 , матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, а батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 15 січня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.