Справа № 509/2790/24
11 вересня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :
судді Гандзій Д.М.
при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Одесагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -
9 травня 2024 року, представниця АТ «Одесагаз», звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідачки на користь позивачів вартість необлікованого обсягу природного газу в розмірі 146543,26 грн., що було встановлено представниками АТ «Одесагаз» 19.06.2019 р. під час проведення перевірки побутового лічильника газу споживача ОСОБА_1 у будинку за адресою : АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності згідно витягу про державну реєстрацію прав № 32352003 від 06.12.2011 р. , в результаті якої було зафіксовано підозру на несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ та складено Акт про порушення побутовим споживачем № 193, у відповідності до вимог п. 1, гл. 5, Розділу XI Кодексу у присутності матері споживача ОСОБА_2 .
Також, представниця позивачів у позові просила суд стягнути з відповідачки на користь позивачі суму сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн.
У визначений ухвалою суду від 30.05.2024 р., згідно з якою, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали та матеріалів позову з додатками в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачка відзиву на позов, письмових пояснень, заперечень чи зустрічного позову не надала, хоча вказані матеріали позову та ухвалу суду у відповідності до вимог ст.ст. 130,131 ЦПК України, направлялись за її останньою відомою судові адресою місця проживання (перебування) та реєстрації, вказаної у позові та за місцем знаходження об?єкту нерухомого майна побутового споживача газу в порядку ст. 28 ЦПК України за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ВАДР ГУДМС України в Одеській області від 23.05.2024 р., відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованою з 14.06.2023 р. за адресою : АДРЕСА_1 , а також зворотним поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 45-).
На підставі ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач не подав відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження, що відповідає положенням ст.ст. 191 ч. 2 ст. 281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.
Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов?язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов?язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.
Згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов?язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов?язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов?язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь період прострочення.
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).
Відповідно до cт. 625 ЦК України, споживач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також згідно cт. 526 ЦК України, зобов?язання повинне виконуватись належним чином.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов?язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Споживач вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами ст. 617 ЦК України, відсутність у відповідача необхідних коштів - не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов?язання.
Вищевказані обставини є підставою для стягнення боргу в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов?язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст. 30 ЦПК України встановлено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Відповідно до практики Верховного суду (Постанова від 10.04.2019 по справі № 638/1988/17) правила виключної підсудності застосовуються, у тому числі, до позовів про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна.
Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» АТ «Одесагаз» є Оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) та здійснює діяльність з розподілу природного газу
Діяльність Оператора ГРМ регулюється Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс газорозподільних систем, Кодекс) та Типовим договором розподілу природного газу (далі - Договір), затвердженими Постановами НКРЕКП № 2494 та 2498 від 30.09.2015.
Суд встановив, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.11.2011 та витягом про державну реєстрацію права власності (а.с. 20,21).
Між ОСОБА_1 як споживачем та АТ «Одесагаз» як Оператором газорозподільної системи укладено публічний типовий договір розподілу природного газу до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв?язку з чим, у відповідачки відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на постачання побутового газу, встановлений газовий лічильник «Газдевайс» типорозміру G-4, зав. № 2697930, 2008 р.в.
Так,у п. 1.1 типового договору розподілу вказано, що договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
За умовами п. 1.2. договору його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ.
Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та п.1.3 Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документальне споживання природного газу.
При цьому, ОСОБА_1 як споживачка комунальної послуги, взяла на себе зобов?язання дотримуватись правил експлуатації вузла обліку, не допускати несанкціонованого відбору природного газу, дотримуватись інших вимог Договору та не порушувати правила газопостачання.
Так, главою шостою розділу Х Кодексу передбачено, що власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ) та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).
Споживач несе відповідальність за технічний стан розрахункових приладів обліку та пломб на них та є відповідальною особою, що передбачена законодавством України в повному обсязі, а саме згідно пункту 4 глави 6 розділу Х Кодексу газопостачальних систем.
Згідно п. 7.4 Договору розподілу природного газу, споживач зобов`язується не допускати несанкціонованого відбору природного газу.
Однак, відповідачка - порушила вимоги чинного законодавства України, а також не виконала умови Договору розподілу та Кодексу газорозподільних систем з огляду на наступне.
19.06.2019 р. представниками АТ «Одесагаз» було проведено перевірку побутового лічильника газу споживача ОСОБА_1 в результаті якої було зафіксовано підозру на несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ та складено Акт про порушення побутовим споживачем № 193, у відповідності до вимог п. 1, гл. 5, Розділу XI Кодексу у присутності матері відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 (а.с. 22).
Пунктом 7 главою 9 розділу Х Кодексу ГРС передбачено, що у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про: наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ.
Так, відповідно до глави 5 розділу XI Кодексу, Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами.
Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.
У Постанові Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 17.02.2020 року у справі № 906/941/18 було зроблено висновок про те, «що перебування на об?єкті позивача особи, яка має доступ до закритих приміщень позивача, допустила представників відповідача на об`єкт для проведення перевірки, не може вважатися неуповноваженою особою».
Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача - користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 2 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 р., акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами.
Відтак, у даному випадку, під час здійснення уповноваженими особами Оператора ГРМ перевірки об?єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та складення відповідного акта про порушення, ОСОБА_2 (матір споживача), яка була присутня під час складання акта про порушення, вважається уповноважено особою (представником).
Суд звертає увагу на те, що зі змістом Акту про порушення, представниця споживачки її мати ОСОБА_2 була ознайомлена, що підтверджується іі особистим підписом в зауваженнях до Акту, в якому зазначено про час та місце засідання комісії Оператора ГРМ з розгляду Акта про порушення та призначено засідання комісії на 26.07.2019 о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Чорноморськ, вул. Хантадзе, 13.
В подальшому, 03.07.2019 р. представником Оператора ГРМ складено Протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу (а.с. 23-25).
На підставі п. 7 глави 9 розділу Х Кодексу експертиза була ініційована Оператором ГРМ (АТ «Одесагаз»), а отже саме Оператором ГРМ, у відповідності до положень законодавства, було визначено, ким буд здійснюватись експертиза (комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом Оператора ГРМ ), про що зазначено в Протоколі.
В протоколі вказано, що експертиза буде проводитися 10.07.2019 р. о 09:20 год. комісією, затвердженою наказом АТ «Одесагаз» за адресою: м. Одеса, вул. Одарія 1 та зазначено, що лічильник газу демонтується представником АТ «Одесагаз», пакується в пакет та опломбовується пломбами Оператора ГРМ.
Зазначений протокол підписаний представником ОСОБА_1 батьком споживачки ОСОБА_3 .
Згідно п. 3.1 Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 р. № 619, лічильники газу під час експлуатації підлягають експертизі, зокрема, у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації ознак порушень конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника.
Відповідно до п. 7 глави 9 розділу X Кодексу, при виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом. При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом.
При цьому, глава 10 розділу Х Кодексу ГРС зазначає, що під час складання протоколу щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу сторона, яка ініціювала експертизу, визначає, ким буде здійснюватися така експертиза (комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом Оператора ГРМ, або суб`єктом судово-експертної діяльності, діяльність якого регулюється Законом України «Про судову експертизу»).
Згідно п 2 глави 10 розділу Х Кодексу ГРС після зняття ЗВТ та/або пломби, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу, чи гвинта, на якому закріплено пломбувальний матеріал (далі - пломба), у присутності сторін пломба або ЗВТ пакується в пакет з поліетилену чи з іншого цупкого матеріалу (або в транспортну тару, що передбачена заводом-виробником та зазначена в паспорті на ЗВТ), який опломбовується пломбою Оператора ГРМ з унікальним номером та, за бажанням, пломбою споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу). При цьому представник Оператора ГРМ складає протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу (по одному екземпляру для кожної сторони), в якому чітко зазначає : 1) поштову адресу місця проведення експертизи; 2) дату та орієнтовний час проведення експертизи (у випадку проведення експертизи ЗВТ та/або пломби суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу», Оператор ГРМ зазначає кінцевий строк, до якого має бути передано ЗВТ та/або пломбу до такого суб`єкта); 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо проведення експертизи); 4) сторону, відповідальну за доставку ЗВТ та/або пломби на експертизу; 5) дату останньої повірки ЗВТ.
10.07.2019 р. було проведено експертизу лічильника газу типу Газдевайс в-4 заводський № 2697930 та складено Акт експертизи № 404, за результатами якої встановлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, що підтверджується наступним : порушено цілісність заводського тавра та лічильного механізму; виявлено сліди втручання на корпусі суматора лічильного механізму; відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника; наявні сліди механічного втручання на планці суматора.
Лічильник газу типу Газдевайс в-4 заводський № 2697930 - визнано не придатним до подальшої експлуатації, а саме: 16.07.2019 Державним підприємством «Одеський регіональний центр стандартизації та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України» видано довідку № 355/тг, що побутовий лічильник газу, заводський № 2697930 має відносну похибку, яка перевищує допустимі значення, внаслідок чого він є непридатним для використання (а.с. 27,55).
При чому, під час проведення експертизи лічильника був присутній представник споживача ОСОБА_1 її батько ОСОБА_3 , від якого будь-яких зауважень з приводу факту пошкодження пломби, встановленої на пакувальному пакеті (тар) в якої було запакована і в якій доставлено оператором ГРМ демонтований у присутності ОСОБА_3 газовий лічильник Газдевайс заводський номер 2697930 в акті експертизи ЗВТ та пломб від 10.07.2019 року - не зафіксовано.
Відповідно до абзацу 38 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.
Таким чином, аналіз вказаного абзацу дає можливість стверджувати що, несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильнка газу є: втручання в його роботу, шляхом впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об?єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), що призводить до викривлення даних обліку природного газу; втручання в конструкцію чи складові ЗВТ, шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, що призводить до викривлення даних обліку природного газу.
Отже, пошкодження пломби ЗВТ (порушення цілісності заводського тавра на ЗВТ, встановлення невідповідності її параметрам визначеним їх виробниками) - є несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильнка газу.
Відповідно до абзацу сімнадцятого пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ експертиза засобу вимірювальної техніки / експертиза пломб це комплекс заходів, які здійснюються комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом Оператора ГРМ, або суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України "Про судову експертизу", з метою отримання даних щодо відповідності засобу вимірювальної техніки/пломб параметрам, визначеним їх виробниками, умовам монтажу та експлуатації, їх цілісності чи відповідності метрологічним характеристикам, а також пересвідчення у відсутності інших ознак впливу на засіб вимірювальної техніки/пломбу, які можуть свідчити про втручання в засіб вимірювальної техніки/пломбу та викривлення результатів вимірювання.
Таким чином, метою експертизи ЗВТ є отримання даних, а саме: встановлення відповідності засобу вимірювальної техніки/пломб параметрам, визначеним їх виробниками, умовам монтажу та експлуатації. їх цілісності чи відповідності метрологічним характеристикам та встановлення інших ознак впливу на ЗВТ.
Окрім невідповідності пломби параметрам заводу-виробника під час експертизи - виявлено сліди механічного втручання до ЗВТ.
При цьому, при проведенні експертизи газового лічильника 10.07.2019 року у складі комісії, яка проводила експертизу, був залучений працівник Метрологічної лабораторії, яким підписано висновок про виявлення несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ у вигляді порушення цілісності заводського тавра та лічильного механізму, слідів механічного втручання на корпусі суматора лічильного механізму, невідповідності відбитків тавра встановленої пломби ЗВТ відбиткам тавра заводу-виробника та що лічильник газу типу Газдевайс заводський № 2697930 є непридатним до подальшої експлуатації.
Про непридатність лічильника газу типу Газдевайс заводський № 2697930 до експлуатації через наявність відносної похибки, яка перевищує допустиме значення, свідчить довідка Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України» за № 355/тг від 16.07.2019 року (а.с. 55).
Оскільки сліди механічного втручання на корпусі суматора лічильного механізму, невідповідності відбитків тавра встановленої пломби ЗВТ відбиткам тавра заводу-виробника виявлені одночасно з непридатністю лічильника до подальшої експлуатації через наявність відносної похибки, яка перевищує допустиме значення, зазначене свідчить про те, що внаслідок втручання витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку типу Газдевайс заводський № 2697930 не обліковувалась (обліковувалась частково чи з порушенням законодавства). Зазначене призвело до викривлення даних обліку природного газу.
Відповідно до п.4 глави 6 розділу X Кодексу, за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОТ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.
За результатами експертизи 26.07.2019 р. було проведення засідання комісії з розгляду акта про порушення № 193 від 19.06.2019 за адресою: АДРЕСА_2 , як попередньо і було зазначено в Акті про порушення (а.с. 28).
Протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення встановлено порушення Кодексу Газорозподільних систем, а саме: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ споживачем ОСОБА_1 , Акт пор порушення побутовим споживачем задоволено та прийнято рішення щодо складання акта-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (а.с. 29).
Згідно абзацу першого пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу»).
Відповідно до п. 11 глави 5 розділу XI Кодексу, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.
Відповідно до Акта розрахунку № 193 від 26.07.2019 за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ вартість необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу з грудня 2018 по червень 2019 року розрахована сума, що із врахуванням номінальної потужності усього газового обладнання (ПГ, Котел 2-х конт.) та за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ на покриття виробничо-технологічних витрат на період виконаного розрахунку склала 146543,26 грн. (а.с. 29).
Так, відповідно п. 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
Згідно із п. 11 глави 5 розділу XI при розрахунку необлікованоного (донарахованого) об`єму природного газу має бути віднятий об`єм природного газу, фактично сплачений споживачем протягом періоду порушення та розрахунок здійснюється за цінами закупівлі природного газу оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу.
Суд звертає особливу увагу на те, що відповідачка ОСОБА_1 намагалася скасувати вищевказані протокол № 193 засідання комісії з розгляду актів про порушення від 26.07.2019 р., прийнятого Чорноморським управлінням експлуатації газового господарства АТ «Одесагаз» та Акт-розрахунок № 193 від 26.07.2019 р. прийнятого Чорноморським управлінням експлуатації газового господарства АТ «Одесагаз», шляхом подачі відповідного позову до відповідачів АТ «Одесагаз» через Овідіопольський райсуд Одеської області, рішенням якого від 02.03.2023 р. по справі № 509/6245/19, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 06.02.2024 р., яка набрала законної сили з дня її прийняття, в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Одесагаз» про скасування протоколу та акту-розрахунку, визнання дій неправомірними відмовлено (а.с. 30-35).
Враховуючи вищевикладене, а саме встановлення судами двох інстанцій правомірності і законності акту про порушення від 26.07.2019 р. та Акту-розрахунку № 193 від 26.07.2019 р. прийнятих Чорноморським управлінням експлуатації газового господарства АТ «Одесагаз», суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, який підтверджений документально і підлягає задоволенню повністю зі стягненням з відповідачки на користь позивачів судового збору у розмірі 3028 грн., як підтвердженого документально (а.с. 10).
Керуючись ст.ст. 3-7,10-13,18,11,76-83,95,133,141,174,213,228,229,241-246,258,259,263-268,272,273,280-283 ЦПК України, ст.ст. 207,525,526,549,551,626,628,633,634,638,641,642,712 ЦК України, Кодексом газопостачальних систем, затвердженого Постановою №2494 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р., Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року № 329-VIII, Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженим Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014, суд, -
1.Позов Акціонерного товариства «Одесагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити ;
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено та підписано 11.09.2024 р.
Суддя Д.М. Гандзій