Номер провадження: 22-ц/813/1683/24
Справа № 523/51/22
Головуючий у першій інстанції Дяченко В.Г.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті дій малолітньої особи. В обгрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її малолітній син - ОСОБА_2 , перебував на дитячому майданчику розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Він разом з іншими дітьми, серед яких був і син відповідача - ОСОБА_4 , гралися. При цьому, в одного з дітей був іграшковий автомат, який стріляв пластиковими кулями. Під час гри ОСОБА_4 вистрілив в око сину позивача, чим завдав йому ушкодження лівого ока.

Після цього, її син ОСОБА_2 10 днів знаходився на лікуванні в ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії» імені В.П. Філатова НАМН України. На теперішній час зір сина нестабільний і погіршується. Дитина потребує лікування.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що звернулася до поліції з заявою про скоєне правопорушення.

25 серпня 2021 року вона отримала повідомлення з ВП № 3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, з якого дізналася, що до адміністративної відповідальності було притягнуто матір малолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_3 за ч.1 ст. 184 КУпАП, та застосовано захід впливу у вигляді попередження.

Позивач зазначає, що матеріальна шкода складається з витрат на лікування у розмірі 3 041,35 грн. і ОСОБА_3 як матір неповнолітнього ОСОБА_5 має її відшкодувати.

Крім матеріальної шкоди, позивачу та її сину було завдано і моральну шкоду. З урахуванням характеру та обсягу перенесених її сином фізичних та моральних страждань, їх тривалість, тяжкість, тривалість вимушених змін у житті дитини, час та зусилля на відновлення його стану здоров`я, позивач оцінює спричинену моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути 3 041,35 грн. матеріальної шкоди та 100 000,00 грн. моральної шкоди завданих внаслідок дій малолітньої особи.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) 3 041,35 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) 1 000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір в сумі 1002,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2023 року у частині відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди - задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. А саме, позивач зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що згідно медичного висновку у ОСОБА_2 зір на лівому оці впав більше ніж на 50 % і продовжує знижуватися, діагностована контузія очного яблука важкого ступеня - крововилив в кон`юктиву, гіфема, берліновське помутніння сітківки та посттравматичний іридоцикліт. Позивач зазначає, що дитина з 8 років і все життя не зможе бачити без окулярів. Окрім того, що дитина обмежена повноцінним зором лівого ока, ОСОБА_2 веде неповноцінний образ життя через зазначену травму, яка призвела до фізичних та моральних страждань. Позивач зазначає, що зазначені травми - це травми, яі несумісні з веденням рухливого, активного життя. З огляду на вказане дитина позбавлена активних ігр з дітьми його віку, активного заняття фізкультурою та спортом, через обмеження зору лівого ока ОСОБА_2 постійно відчуває дискомфорт, незручності в спілкуванні зі своїми однолітками, незручності в навчанні, так як через деякий проміжок часу вимушений призупиняти зорове навантаження через болі очей та при цьому виникають головні болі. Позивач в поданій апеляційній скарзі просила врахувати той факт, що ситуація, яка стала підставою позову в частині стягнення моральної шкоди, за звичайних умов суспільного життя є психотравматуючою ситуацією, оскільки створює переживання та емоційну напруженість у дитини. З огляду на глибину душевних і моральних страждань малолітнього ОСОБА_2 , позивач оцінює розмір завданої моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень.

Таким чином зі змісту апеляційної скарги встановлено, що рішення оскаржується в частині вимог про стягнення моральної шкоди. В іншій частині рішення суду не оскаржується і в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000,00 гривень є значно завищеним, оскільки позивачем не представлено доказів того, що внаслідок травмування дитиною перенесені такий біль та страждання, які можуть бути виражені у грошовому еквіваленті розміром у 100 000,00 гривень. Суд зазначив, що враховуючи глибину душевних страждань позивача ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_2 , який через дії малолітнього ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, лікувався, а отже, очевидним є те, що він зазнав негативних переживань та емоцій, порушився звичний устрій його життя, що із врахуванням принципу розумності та справедливості, та враховуючи той факт, що відповідач являється матір`ю одиначкою, є підставою для визначення моральної шкоди у розмірі 1 000,00 гривень, яка підлягає стягненню із відповідача.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 20 жовтня 2021 року малолітній син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , перебував на дитячому майданчику розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Він разом з іншими дітьми, серед яких був і син відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , гралися. При цьому, в одного з дітей був іграшковий автомат, який стріляв пластиковими кулями. Під час гри малолітній ОСОБА_5 вистрілив в око ОСОБА_2 , чим спричинив йому забій та контузію лівого ока.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та застосовано захід впливу у вигляді попередження (а.с.15).

Після отримання тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_2 перебував на лікуванні в ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії» імені В.П. Філатова НАМН України, що підтверджується копією медичної карти амбулаторного хворого (а.с.03-10).

Судом встановлено, що після спричинення тілесного ушкодження, ОСОБА_2 пройшов десятиденне лікування.

Всі матеріальні витрати підтверджуються копіями: акту про надані медичні послуги, рахунку № 849 від 20.08.2021 року, рахунку № 986 від 20.08.2021 року, квитанції № 53352864 та фіскальних чеків (а.с.11-13) .

Встановлено, що протиправні дії малолітнього ОСОБА_5 заподіяли ушкодження здоров`ю ОСОБА_2 , що стало підставою для звернення з позовною заявою про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Судова колегія виходить з такого.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного права.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є заподіяння моральної шкоди іншій особі.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з положеннями ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У п.п. 5, 9 вищевказаної постанови судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною першою статті 1178 ЦК України передбачено, що шкода, завдана малолітньою особою, яка не досягла чотирнадцяти років, відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

За загальним правилом цього положення відповідальність за шкоду, завдану малолітніми особами, несуть батьки (усиновлювачі), опікуни малолітньої особи або інша фізична особа, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи. Оскільки обов`язок здійснювати виховання дитини покладається у рівній мірі на обох батьків, обидва батьки у рівній мірі несуть відповідальність за шкоду, завдану малолітньою особою. При цьому відповідальність покладається на них незалежно від того, чи проживають вони разом з дитиною, чи ні.

Частиною першою статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених частиною другою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та застосовано захід впливу у вигляді попередження (а.с.15).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до медичного заключення хворий ОСОБА_6 , 2013 року народження знаходився на стаціонарному лікуванні у відділі офтальмопатології дитячого віку - Українському центрі дитячої офтальмології при ДУ «Інституті очних хвороб і тканинної терапії» імені В.П.Філатова НАМН України з 20 серпня 2021 року по 30 серпня 2021 року з діагнозом ліве око-контузія очного яблука важкого ступеня - крововилив в кон`юктиву, гіфема, берліновське помутніння сітківки та посттравматичний іридоцикліт. Обидва ока-еметропія.

З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога щодо стягнення моральної шкоди обґрунтована частково і підлягає задоволенню. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню по відшкодуванню моральної шкоди, суд керується вимогами вищезазначеного законодавства та конкретними обставинами справи.

Як безумовно слідує із матеріалів цивільної справи сам факт заподіяння моральної шкоди дитині знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, оскільки ОСОБА_2 в результаті неправомірних дій ОСОБА_4 отримав моральні страждання у вигляді контузії очного яблука важкого ступеня, постраждало ліве око дитини. Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 просить його скасувати лише у частині визначення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідачки, посилаючись на його заниження та неврахування моральних страждань малолітнього ОСОБА_2 . На думку апелянта, розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 100 000 грн. Проте такі аргументи апеляційної скарги є частково спроможними.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди апеляційний суд ураховує обсяг заподіяних моральних страждань, їх характер і тривалість, стан здоров`я потерпілого, його вік, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, тому на підставі статті 23 ЦК України, з урахуванням роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню потерпілій особі повинен складати 6000,00 гривень, оскільки саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 переніс суттєве психологічне та нервове потрясіння, переживання. Також дитина пережила моральні страждання в зв`язку з ушкодженням здоров"я. Отже, позивачем доведено належними та допустимими доказами заподіяння моральної шкоди у вигляді болю, душевних страждань і переживань, необхідності докладати додаткові зусилля для організації життя.

При цьому апеляційний суд вважає, що моральні страждання ОСОБА_2 не носять тривалого характеру, оскільки згідно виписки із медичного заключення амбулаторного (стаціонарного) хворого, стаціонарне лікування ОСОБА_2 тривало десять днів з 20.08.2021 року по 30.08.2021 року, пацієнт виписаний в задовільному стані. У виписці зазначено, що ліве око - спокійне, крововилив значно розсмоктався, роговівка прозора, гіфема повністю розсмокталась, в скловидному тілі негруба деструкція. Очне дно: ДЗН блідо-рожевий, межі чіткі, макулярний рефлекс нечіткий, множинні патологічні рефлекси внаслідок злишків набряку сітківки в задньому полюсі, хід і калібр не змінені, вогнищевих змін немає.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 зазначає, що зір у дитини впав більше ніж на 50 % і продовжує знижуватися, а також внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_2 з 8 років і все життя не зможе бачити без окулярів. Крім того, отримана дитиною травма є несумісною з веденням рухливого та активного життя, дитина не може займатися спортом та фізкультурою.

При цьому апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, висновків фахівців з приводу того, що у ОСОБА_2 впав зір більше ніж на 50 % і продовжує знижуватися. Так, з виписки із медичного заключення амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 зазначено, що гострота зору хворого при надходженні складала - праве око -1,0, ліве око - 0,5, а при виписці готрота зору як правого, так і лівого ока складали -1,0, що свідчить про те, що стан лівого ока на момент виписки зі стаціонарного лікування ОСОБА_2 значно поліпшився, гострота зору лівого навпаки підвищилась. Жодних висновків, доказів фахівців про те, що дитина все життя не зможе бачити без окулярів, матеріали справи не містять.

Щодо обмежень займатися спортом та фізкультурою, апеляційний суд вважає, що такі обмеження носять короткочасний характер, оскільки дитині рекомендовано щадний режим щодо рухових та зорових навантажень після перенесених травм ока. Жодних доказів того, що ОСОБА_2 на сьогоднішній день звільнений лікарями від занять фізкультурою та обмежений у праві займатися спортом у подальшому матеріали справи також не містять.

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 в поданій апеляційній скарзі просила врахувати той факт, що ситуація, яка стала підставою позову в частині стягнення моральної шкоди, за звичайних умов суспільного життя є психотравматуючою ситуацією, оскільки створює переживання та емоційну напруженість у дитини.

При цьому апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо зміни психоемоційного стану ОСОБА_2 , не надано доказів того, що дитина потребує допомоги психолога або невролога, як і не надано відомостей про можливе звернення батьків до медичних закладів з метою консультативного огляду або необхідності лікування дитини з метою зняття у неї переживань після отриманих травм ока та емоційної напруженості.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Разом з тим, при визначені розміру компенсації позивачу моральної шкоди, спричиненої контузією очного яблука важкого ступеня дитині, суд апеляційної інстанції враховуючи конкретні обставини справи, характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_2 , їх тривалість, і, виходячи з засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність збільшити розмір відшкодування моральної шкоди з 1 000,00 грн до 6 000,00 грн., в решті позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є надмірними та задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди на підставі положень статті 376 ЦПК України підлягає зміні з урахуванням підстав та мотивувань, викладених в цій постанові суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2023 року в частині стягнення моральної шкоди - змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 ) з 1 000 гривень до 6 000 гривень.

В решті вимог про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 п.2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.М.Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О.Погорєлова