ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 711/906/18
Провадження № 22-ц/821/1302/24
категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

скаржник (стягувач): ОСОБА_1

представник скаржника: адвокат Аніщенко Катерина Михайлівна

орган, дії якого оскаржуються: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

представник Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ): Овечка Ігор Анатолійович

заінтересована особа (боржник): ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2024 року (постановлену в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси під головуванням судді Позарецької С.М.) у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії боржник: ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог скарги

02 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, боржник: ОСОБА_2 .

В обґрунтування скарги вказує, що 18.06.2020 Придніпровським ВДВС у місті Черкаси ЦМРУМЮ (м. Київ) (в подальшому змінено назву на Другий відділ ДВС у місті Черкаси ЦМРУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження №62360702 та проведено виконавчі дії з виконання судового наказу, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси №711/906/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 05.02.2018 і до 07.01.2033, тобто до повноліття дитини.

Державним виконавцем Улюліною В.В., в провадженні якої знаходиться виконавче провадження, було здійснено ряд виконавчих дій здійснені запити та отримані на них відповіді щодо наявності майна у боржника, складена довідка-розрахунок заборгованості по аліментах, який станом на 13.12.2023 становив 3234грн. 79коп.

Заявнику стало відомо, що боржник здійснив виїзд за кордон з метою працевлаштування. На запит державного виконавця була отримана відповідь із Державної прикордонної служби про те, що ОСОБА_2 здійснив виїзд, перетнувши кордон України 09.01.2021 і станом на час надання інформації, не повернувся до України.

Стягувач звернулася до державного виконавця із заявою щодо вчинення виконавчих дій з метою направлення запиту до компетентних органів для з`ясування місця перебування боржника ОСОБА_2 за кордоном та з`ясування інформації про доходи для стягнення аліментів.

Між тим, з відповіді державного виконавця стягувач дізналась, що ОСОБА_2 на територію України з-за кордону не повернувся.

Також зазначено, що у державного виконавця відсутні повноваження та можливість отримати інформацію про доходи боржника, які він одержує за кордоном України, а також про місце перебування його за межами України.

Враховуючи наведене, заявник вважає, що відмова державного виконавця у направленні запиту щодо встановлення місця перебування боржника за кордоном та про його доходи, є неправомірною, оскільки чинним законодавством України передбачено порядок одержання запитуваної інформації від Центральних органів зарубіжних країн, а тому і звертається до суду із цією скаргою в якій просить суд - визнати дії державного виконавця Другого ВДВС у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ) щодо невчинення виконавчих дій, а саме, не направлення запиту до компетентних органів з метою з`ясування місця проживання та роботи боржника ОСОБА_2 за кордоном; зобов`язати державного виконавця Другого ВДВС у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ) відповідно до наявної інформації у матеріалах виконавчого провадження №62360702 вчинити дії щодо направлення запиту до компетентних органів з метою з`ясування місця проживання боржника ОСОБА_2 за кордоном та з`ясування відповідної інформації щодо його доходів.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції, зокрема, мотивована тим, що у державного виконавця, та й у органу державної виконавчої служби, які діють відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», відсутні повноваження здійснювати будь-які запити щодо встановлення місця перебування/проживання за кордоном боржника за виконавчим документом та встановлення розміру його заробітку, якщо такий він має.

Другий відділ ДВС у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ) не є Центральним органом Договірної держави, яким є Міністерство юстиції України та, відповідно, не є міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України

Крім того, судом наголошено, що стягувач може бути самостійним ініціатором звернення до певних компетентних органів щодо виконання виконавчого документу (судового наказу) за кордоном.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 02 липня 2024 року, представник ОСОБА_4 - адвокат Аніщенко К.М., вважаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції постановленою при неправильному застосуванні норм матеріального права та із порушенням норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2024 року та постановити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тими ж доводами, що і скарга про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відзив на апеляційну скаргу

25 липня 2024 року до Черкаського апеляційного суду від Другого відділу ДВС у місті Черкаси ЦМРУМЮ (м. Київ) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвала суду підлягає залишенню без змін,

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції, 18.06.2020 Придніпровським ВДВС у місті Черкаси ЦМРУМЮ (м.Київ) (в подальшому змінено назву на Другий відділ ДВС у місті Черкаси ЦМРУМЮ (м.Київ)) було відкрите виконавче провадження №62360702 та проведені виконавчі дії з виконання судового наказу, виданого 16.02.2018 Придніпровським районним судом м.Черкаси №711/906/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 05.02.2018 і до 07.01.2033, тобто до повноліття дитини.

Зазначено, що державним виконавцем Улюліною В.В., в провадженні якої знаходиться виконавче провадження, було здійснено ряд виконавчих дій: направлено ряд запитів (до органів пенсійного фонду до органів податкової служби) та отримані на них відповіді щодо наявності/відсутності майна у боржника, складена довідка-розрахунок заборгованості по аліментах, який станом на 13.12.2023 становив 3234грн. 79коп., а станом на 01.05.2024 становить 623грн. 54коп., наявні ряд розпоряджень про надходження грошових коштів від боржника стосовно виконання виконавчого документу.

Заявнику ОСОБА_1 , як вона вказує через свого представника адвоката Аніщенко К.М. у адвокатських запитах до органів державної виконавчої служби, стало відомо, що боржник здійснив виїзд за кордон з метою працевлаштування та отримує значний дохід. На запит державного виконавця від 15.01.2024 була отримана відповідь із Державної прикордонної служби України про те, що ОСОБА_2 здійснив виїзд, перетнувши кордон України 09.01.2021 і станом на час надання інформації, тобто на 15.01.2024, не повернувся до України.

Відповідну інформацію на адресу адвоката Аніщенко К.М. начальником відділу ДВС було направлено 18.01.2024, про що свідчить лист, долучений заявником до скарги.

05.02.2024 представник стягувача адвокат Аніщенко К.В. звернулася до Другого ВДВС із заявою про вчинення виконавчих дій, а саме, - направлення запитів до компетентних органів з метою з`ясування місця перебування боржника ОСОБА_2 за кордоном, з метою з`ясування його доходу та подальшого стягнення аліментів. На що, 06.03.2024 отримала відповідь, зокрема про те, що у державного виконавця відсутні повноваження та можливість отримати інформацію про доходи боржника, які він одержує за кордоном України, а також про місце перебування його за межами України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У разі проживання боржника за кордоном, питання щодо аліментних обов`язків регулюється міжнародними договорами України та Законом України «Про міжнародне приватне право».

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 вказала, що саме на державного виконавця покладено обов`язок вчинити дії щодо направлення запиту до компетентних органів з метою з`ясування місця проживання боржника ОСОБА_2 за кордоном та з`ясування відповідної інформації щодо його доходів.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам поданої скарги, суд першої інстанції, дослідивши Конвенцію про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007, яка набрала чинності для України з 01.11.2013, положення Інструкції про виконання в Україні Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, затверджена наказом МЮУ 15.09.2017 №2904/5, Конвенцію про стягнення аліментів за кордоном прийшов до висновку, що у державного виконавця, та органу державної виконавчої служби, які діють відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», відсутні повноваження здійснювати будь-які запити щодо встановлення місця перебування/проживання за кордоном боржника за виконавчим документом та встановлення розміру його заробітку, якщо такий він має.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

Так, положення Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання 2007 року, яка для України набрала чинності 1 листопада 2013 року, дає можливість отримати таку інформацію безпосередньо стягувачем.

Відповідно до п. 7 Інструкції, виконання обов`язків, покладених Конвенцією на центральний орган згідно з пунктом 1 статті 4 Конвенції, в Україні забезпечує Міністерство юстиції України.

Положенням про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженого наказом МЮУ 23.06.2011 №1707/5 в редакції наказу МУЮ від 20.09.2022 №3959/5, - міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України є його територіальні органи: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції; Центральне міжрегіональне управління Міністерства (м. Київ), Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до п.п. 10-12 розділу ІІІ Інструкції, заяви, передбачені пунктами 1, 2 цього розділу, подаються до центрального органу запитуваної Договірної держави через центральний орган Договірної держави місця постійного проживання заявника. Якщо заявник проживає на території України, заява надсилається до Міністерства юстиції України (як до запитуючого центрального органу) безпосередньо або через міжрегіональні управління. Міжрегіональні управління у разі отримання заяви: 1) перевіряють наявність у заяві інформації і документів, передбачених у пунктах 4-6 цього розділу; 2) у разі відсутності інформації, зазначеної у пункті 4 цього розділу, можуть повернути заяву заявнику для дооформлення, а у разі відсутності інформації або документів, зазначених у пункті6 цього розділу, можуть їх запитати та відкласти розгляд такої заяви до отримання необхідної інформації або документів, встановивши строк для їх отримання. Такий строк не може бути меншим, ніж один місяць, і більшим, ніж три місяці; 3) у разі наявності усієї необхідної інформації та документів направляють заяву та додані до неї документи до Міністерства юстиції України; 4) надають методичну допомогу заявнику в оформленні заяви.

Заінтересована особа, якій не відоме місце проживання боржника за кордоном, має право на підставі Конвенції звернутись до компетентного органу запитуваної договірної держави Конвенції із заявою про встановлення місця проживання боржника.

Заява надсилається до Міністерства юстиції України безпосередньо або через його територіальні органи - міжрегіональні управління. Міністерство юстиції України скеровує цю заяву до центрального органу відповідної договірної держави Конвенції для подальшого розгляду.

У подальшому інформація, отримана Міністерством юстиції України від центрального органу договірної держави Конвенції за результатами розгляду заяви, доводиться до відома заінтересованої особи.

За вірними висновками суду першої інстанції, Другий відділ ДВС у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ) не є Центральним органом Договірної держави, яким є Міністерство юстиції України та, відповідно, не є міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України, а тому не направлення державним виконавцем запиту до компетентних органів з метою з`ясування місця проживання та роботи боржника ОСОБА_2 за кордоном є виправданим в даній ситуації.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що стягувач ОСОБА_1 не позбавлена права звернення у порядку, визначеному міжнародним законодавством, яке є чинним для України, стосовно виконання боржником ОСОБА_2 судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, за кордоном.

За наслідками перегляду оскаржуваного судового рішення колегія суддів не знаходить обгрунтованих підстав для його скасування за наведеними в апеляційній скарзі доводами.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги є ідентичними з доводами скарги, поданої до суду першої інстанції, яким була надана належна оцінка місцевим судом, колегія суддів приходить до висновку про законність та обгрунтованість постановленої ухвали про відмову у задоволенні скарги, яка зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Аніщенко К.М слід залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2024 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлено 20 вересня 2024 року/