Дата документу 20.09.2024 Справа № 332/1067/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 332/1067/24 Пр. № 22-ц/807/1207/24 Головуючий у 1 інстанції: Сінєльнік Р.В. Повний текст рішення складено 02.04.2024 року Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом (а.с.1-12), в якому просила стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини доходу з усіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_2 23 років.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що з 01.11.2003 по 19.10.2010 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час ОСОБА_2 є студенткою 3 курсу факультету соціальної підготовки та психології денної форми навчання Запорізького Національного університету, а отже не має можливості самостійно утримувати себе, у зв`язку з чим потребує матеріальної підтримки. На теперішній час ОСОБА_2 знаходиться на утриманні неї, як матері, - позивача по справі. Відповідач, як батько, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_5 (а.с.13). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.15) провадження у цій справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2024 року (а.с.135-138) позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, щомісячно, починаючи стягнення з 23.02.2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн.

Допущено негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі (а.с.141-153) просив рішення суду першої інстанції у цій справі змінити в частині розміру стягнутих аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення аліментів у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, з 23.02.2024 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років; рішення суду першої інстанції у цій справі в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору на користь держави у розмірі 1211,20 грн. скасувати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с.154).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 07 травня 2024 року (а.с.165), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с.166). Оскільки, згідно зі ст. 274 ч. 1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. В силу вимог ст. 19 ч. 6 п. 3 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів … якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства). Згідно зі ст. 368 ч. 1 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Згідно зі ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач та третя особа не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

22 листопада 2023 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах. У зв`язку із чим, 19.06.2024 року Верховна Рада України прийняла ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» №3831-ІХ, яким внесла зміни: «... У Цивільному процесуальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436): 436): 1) пункти … 3 …частини шостої статті 19 викласти в такій редакції:…3) справи про стягнення аліментів… Крім того, в силу вимог п. 2 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» № 3831-ІХ від 19.06.2024 року, якій набрав законної сили з 19.07.2024 року, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

При вищевикладених обставинах, дана справа лишилась малозначною. Крім того, апеляційна скарга сторони відповідача в ній була подана і розгляд якої апеляційним судом не закінчено до набрання чинності цим законом 19.07.2024 року, а тому апеляційний суд продовжує розгляд цієї справи у раніше визначеному порядку в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с.166).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, у період з 01 липня 2024 року по 09 серпня 2024 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустці (довідка а.с. 173). Також, має відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та штат суддів (11) апеляційного суду взагалі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги сторони відповідача.

Встановлено, що позивач та третя особа із вищезазначеним рішенням, у тому числі в частині відмови у задоволенні позовних вимог погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Відповідач в особі представника оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі фактично лише в частині задоволених розміру та способу стягнення аліментів та вирішення питання про судові витрати у вигляді судового збору.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги сторони відповідача і лише в оскаржуваній частині в частині задоволених розміру та способу стягнення аліментів та вирішення питання про судові витрати у вигляді судового збору.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: - залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1), - скасувати судове рішення … частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення… (п. 2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення … частково і ухвалення у відповідній частині нового рішення … є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі лише частково: стягуючи з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лише в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 23.02.2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років; право на утримання припиняється у разі припинення навчання, та стягуючи з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.,

- правильно керувався ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 430 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 191 СК України

- та правильно врахував нинішній сімейний стан відповідача ОСОБА_2 , наявність на його утриманні іншої неповнолітньої дитини та стан здоров`я нинішніх членів його сім`ї (а.с.43-129, одружений з 01.04.2014 року з іншою жінкою ОСОБА_4 , свідоцтво про шлюб (копія а.с. 61), має іншу також повнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження (копія а.с. 62), якій теж продовжує навчання на денній формі навчання з 01.09.2023 року по 07.02.2025 року (довідка Новокаховського професійного електротехнічного ліцею (копія а.с. 63), у зв`язку із чим також потребує матеріальної допомоги та перебуває на утриманні відповідача, дружина відповідача є внутрішню переміщеною особою в Україні (довідка, копія а.с. 64), з 01.09.2023 року вона та сам відповідач теж навчаються на умовах договору у вузі за рахунок цільових пільгових державних кредитів або ваучерів (а.с. 112-121), відповідач також є переселенцем (довідка а.с. 65), за договором оренди дружина відповідача винаймає житло у м. Дніпро (договір оренди житлового приміщення від 01.11.2022 року зі строком дії до 31.05.2024 року включно та орендною платою 6000,00 грн. у місяць - копія а.с. 66-84), іншого житла відповідач на праві власності не має (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - а.с. 85), дію трудового договору дружині відповідача з АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» призупинено з 01.02.2024 року на період дії воєнного стану в Україні, зберігається робоче місце, відшкодування заробітної плати на час призупинення дії трудового договору покладається на державу, що здійснює військову агресію (наказ від 16.01.2024 року, копія а.с. 86-89), відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 з 04.07.2022 року по теперішній час (довідки в/ч від 13.03.2024 року та від 08.07.2024 року, копії а.с. 59-60), на разі бере безпосередньо участь у бойових діях, на лінії бойового зіткнення з противником (а.с.45, 48), потребує медичної діагностики та проходження реабілітації через загострення стану фізичного здоров`я та психоемоційного стану, потребує лікування (а.с.126-127), дружина теж має певні хвороби, які потребують лікування (а.с. 122-125), у відповідача, як військовослужбовця бойових (спеціальних) завдань, є потреба у придбанні сезонного одягу, взуття, монокуляру нічного бачення тощо (а.с.128-129),.

- та правильно вважав, що відповідач ОСОБА_2 при вищевикладених встановлених обставинах має дохід (зарплата мобілізованих, які перебувають на фронті, але незалучені безпосередньо до боїв, становить 30 тисяч гривень, захисники, що будуть виконувати спеціальні завдання вздовж лінії бойового зіткнення з ворогом, отримуватимуть по 50 тисяч грн., зарплата військовослужбовців, які виконують завдання на передній лінії фронту і беруть безпосередню участь у боях становить 100 тисяч гривень загальновідома інформація в Інтернет - ст. 82 ч. 3 ЦПК України, належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та стороною відповідача, зокрема довідка вищезазначеної конкретної військової частини відповідача про контрактний розмір доходу відповідача на час розгляду цієї справи суду не надані), а тому він, як батько, може надавати таку матеріальну допомогу (1/6 частина з усіх видів доходу відповідача) позивачеві на утримання своєї повнолітньої дочки у зв`язку із навчанням останньої, яка її потребує (ст. 198 СК України).

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні (зокрема довідка про те, скільки саме у гривнях України у доході відповідача, у т.ч. у в/ч НОМЕР_3 , складає ця 1/6 частина чи яку саме частку в доході відповідача складають 5000,00 грн.) та стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача. Оскільки, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Крім того, позивач у цій справі просила стягнути аліменти з відповідача саме у частці від заробітку відповідача, а не у твердій грошовій сумі, як просить відповідач у своїй апеляційній скарзі у цій справі, та зокрема 5000,00 грн. (а.с.145). В силу вимог ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її … батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків…., разом із ким проживає дитина.

За таких обставин, суд першої інстанції у цій справі правильно визначив спосіб стягнутих аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки у зв`язку із навчанням останньої саме у частці з усіх видів доходів відповідача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 в частині задоволення позовних вимог позивача у вищезазначений розмір та спосіб стягнення аліментів дублюють доводи його відзиву проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції (а.с.43-51), яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

У цій справі не має преюдиційного значення той факт, які були розмір та спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача раніше до досягнення донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття (а.с.88) і що до звернення позивача із цим позовом 23.02.2024 року відповідач, як батько, сплачував на користь позивача на утримання своєї повнолітньої доньки ОСОБА_7 , 2004 р.н., у зв`язку із навчанням останньої у добровільному порядку будь-який розмір аліментів у розмірі на свій розсуд (а.с. 89), оскільки у цій справі початок стягнення аліментів має місце після 23.02.2024 року (зміст оскаржуваного рішення а.с.138).

Разом із тим, суд першої інстанції допустився помилки при вирішенні питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді витрат на сплату судового збору за вищезазначену позовну заяву позивача у цій справі у розмірі 1211,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ України «Про судовий збір», стягнувши його за оскаржуваним рішенням у подальшому з відповідача на користь держави, при цьому, помилково не врахувавши той факт, що відповідач також є особою, звільненою від сплати судового збору у цій справі в силу п.12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони відповідача лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи. За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 слід задовольнити частково, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2024 року у цій справі в оскаржуваній частині в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору на користь держави у розмірі 1211,20 грн. скасувати, ухвалити у цій справі у цій частині нове судове рішення (прийняти постанову), судові витрати у вигляді судового збору, пов`язаного із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у розмірі 1211,20 грн. за позовну заяву позивача компенсувати за рахунок держави; в іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 6, 13 ЦПК України враховуючи лише часткове задоволення апеляційної скарги сторони відповідача при вищевикладених обставинах, та звільнення в силу вимог закону у цій справі обох сторін від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору, пов`язаного із розглядом цієї справи апеляційним судом, у розмірі 1816,80 грн. за апеляційну скаргу відповідача також слід компенсувати за рахунок держави.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що відповідач ОСОБА_2 , як особа, яка в силу вимог п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (військовослужбовці…, які призвані на…спеціальні збори,… під час виконання службових обов`язків, незалежно від того, чи пов`язані (не пов`язані) ці справи з виконанням військового обов`язку, довідки в/ч від 13.03.2024 року та від 08.07.2024 року, копії а.с. 59-60, 151-152), була звільнена від сплати судового збору за подачу його вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі взагалі, та зокрема у розмірі 1816,80 грн., але сплатила останній у повному обсязі (квитанція а.с. 163) на виконання помилкової вимоги в ухвалі апеляційного суду від 02 травня 2024 року (а.с. 159), не позбавлений права у подальшому вирішувати питання про повернення йому цієї суми судового збору з бюджету в порядку ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» за результатами розгляду апеляційним судом ухвалою його відповідного клопотання. Також, розмір та спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду у цій справі, може бути змінений у подальшому за позовом одержувача, платника окремо від цієї справи в порядку ст. 192 СК України, в разі зміни обставин, які були підставою для їх визначення судом у цій справі.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2024 року у цій справі в оскаржуваній частині в частині стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судового збору на користь держави у розмірі 1211,20 грн. скасувати.

Ухвалити у цій справі у цій частині нове судове рішення (прийняти постанову).

Судові витрати у вигляді судового збору, пов`язаного із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у розмірі 1211,20 грн. за позовну заяву позивача компенсувати за рахунок держави.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судові витрати у вигляді судового збору, пов`язаного із розглядом цієї справи апеляційним судом, у розмірі 1816,80 грн. за апеляційну скаргу відповідача компенсувати за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 20.09.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.