"20" вересня 2024 р. Справа № 363/4610/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., вирішуючи за заявою ОСОБА_1 питання про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

12.09.2024 заявник звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із вказаною заявою, у якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Згідно із частиною сьомою статті 165 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Як убачається із Єдиного державного демографічного реєстру, відомості щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

З отриманих судом відомостей від органу реєстрації місця перебування та місця проживання боржника, встановлено, що місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , як про те також вказано заявником у заяві про видачу судового наказу.

Так, звертаючись до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, ОСОБА_1 зазначає, що згідно актів депутата Вишгородської міськради, вона проживає з дитиною на території Вишгородського району Київської області, а тому вважає, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області.

Вирішуючи питання щодо підсудності заяви ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд враховує таке.

Відповідно до статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, частиною першою статті 28 ЦПК України встановлено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як убачається із відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , про що також вказано у заяві про видачу судового наказу.

З урахуванням наведеного, заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів має подаватися за зареєстрованим місцем проживання боржника або, з урахуванням положень статті 28 ЦПК України, за вибором заявника за її за зареєстрованим місцем проживання чи перебування.

Долучені до заяви акт обстеження матеріально-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 , та довідка Вишгородської міської ради, що складена на підставі цього акту, не є доказом зареєстрованого місця проживання чи перебування заявник за вказаною адресою, оскільки такі докази, самі по собі, не є підтвердженням зареєстрованого місця проживання особи.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

На даний час декларування та реєстрація місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні регулюється виключно Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 № 1871-IX, який набрав чинності 01.12.2021. У свою чергу, частиною першою статті 4 цього Закону передбачено, що особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Частиною шостою статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» також визначено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Крім цього, з метою реалізації положень вказаного Закону, 07.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» (набрання чинності 14.03.2022), якою затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Вказаний Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів (пункт 1).

Відповідно до пункту 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Як встановлено судом, місце проживання чи перебування заявника та/або боржника, у порядку, встановленому законодавством України, не зареєстровано на території Вишгородського району Київської області, а тому заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів не підсудна Вишгородському районному суду Київської області.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Водночас, слід зазначити, що постановити ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу до іншого суду за підсудністю згідно частини восьмої статті 165 ЦПК України, суд вправі лише коли боржником є юридична особа або фізична особа підприємець.

Враховуючи, що заяву про видачу судового наказу подано з порушенням правил підсудності, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Керуючись статтями 165, 166 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.П. Лукач