печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4790/24-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії Поліс, засновника ТОВ ФК Поліс Кривутенко Андрія Анатолійовича, засновника ТОВ ФК Поліс Волковецького Ярослава Степановича, засновника ТОВ ФК Поліс Селепей Андрія Ігоревича, Товариства з обмеженою відповідальністю ДЦ , приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чернокур Олени Михайлівни, треті особи на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , МП Мрія (правонаступник ТОВ ПЕРМУС), Головне управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання недійним договору оренди від 15.06.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року у провадження судді Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії Поліс, засновника ТОВ ФК Поліс Кривутенко Андрія Анатолійовича, засновника ТОВ ФК Поліс Волковецького Ярослава Степановича, засновника ТОВ ФК Поліс Селепей Андрія Ігоревича, Товариства з обмеженою відповідальністю ДЦ , приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чернокур Олени Михайлівни, треті особи на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , МП Мрія (правонаступник ТОВ ПЕРМУС), Головне управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання недійним договору оренди 52/100 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , площа 140 кв. м від 15.06.2016 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи за вищевказаним позовом, приходжу до висновку, що її слід передати на розгляд до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства варто зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

Так, як на підставу для звернення до Печерського районного суду м. Києва позивачі вказали ч. 17 ст. 28 ЦПК України та зазначили, що вважають за можливе скористатися загальним правилом визначення підсудності та звернутися з позовом до суду за місцем розташування відповідача.

Проте, вказане посилання являється безпідставним, з огляду на те, що позовні вимоги стосуються нерухомого майна, яке розташовано за адресою: по АДРЕСА_2 .

Тобто в даному випадку законодавцем позивача наділено правом подачі вказаного позову до суду або за місцем знаходження майна, або за місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до роз`яснень пункту 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (статті 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки з цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі неможливості здійснення правосуддя судами, розташованими на тимчасово окупованих територіях, територіальна підсудність судових справ, що розглядаються у таких судах, визначається в порядку, передбаченому частиною статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Враховуючи, що справа не належить до територіальної підсудності Печерського районного суду м. Києва, та як вбачається з встановленого належить Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, за місцезнаходженням нерухомого майна, отже вказана справа підлягає передачі на розгляд цьому суду.

Згідно статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

У відповідності до положень частини першої, другої статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з частиною третьою статті 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-14, 28, 30-32, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Цивільну справу № 757/4790/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії Поліс, засновника ТОВ ФК Поліс Кривутенко Андрія Анатолійовича, засновника ТОВ ФК Поліс Волковецького Ярослава Степановича, засновника ТОВ ФК Поліс Селепей Андрія Ігоревича, Товариства з обмеженою відповідальністю ДЦ , приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чернокур Олени Михайлівни, треті особи на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , МП Мрія (правонаступник ТОВ ПЕРМУС), Головне управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання недійним договору оренди від 15.06.2016 року - передати на розгляд до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.В.Остапчук