Справа №705/721/24
2/705/1174/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Гудзенко В.Л.

при секретарі Музичук Л.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Умань матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Полянецьке, Уманського району, Черкаської області, померла мати позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15 вересня 2016 року. До дня своєї смерті, ОСОБА_4 , проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , рахується за покійною ОСОБА_4 , відповідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02.12.1988 року. За життя покійна залишила заповіт від 29.09.1994 року, яким заповіла позивачу та його сестрі - ОСОБА_2 , належний їй частину будинку розташований за адресою: АДРЕСА_1 , порівну у рівних частинах. Даний заповіт на день смерті не змінений, та не відмінений. Як спадкоємці за заповітом вони прийняли спадщину після смерті мами, шляхом подання відповідної заяви до Уманської районної державної нотаріальної контори. Крім позивача та його сестри інших спадкоємців на майно покійної матері немає. Спадкоємці за законом, ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , померли. Позивач звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на частину будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва в зв`язку з тим, що нотаріус не зміг встановити дійсну волю заповідача та з`ясувати справжність його змісту, а тому він змушений звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів задля визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом, ОСОБА_1 права власності, а саме на частини житлового будинку «А1», прибудови «а2», ганку, погріб «Б1», сараю «В1», свердловини № 1, за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_7 будучи повідомленими належним чином про підготовче засідання у справі - не з`явилися, проте надали до суду письмові заяві, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити, та розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, однак на адресу суду подала заяву, в якій вказано, що просить розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа: ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилася, однак на адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 є сином покійної ОСОБА_4 .

Згідно довідки Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області № 231 від 14.11.2018 року, за покійною мамою ОСОБА_4 рахується житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 по погосподарській книзі за № 6, особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Відповідно до заповіту від 29.09.1994 року посвідченого секретарем виконкому Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 і ОСОБА_2 порівну у рівних частинах належну їй на праві власності частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в селі Полянецьке Уманського району Черкаської області.

Відповідно до свідоцтва на право приватної власності на жилий будинок від 02.12.1988 року, ОСОБА_4 належить будинок та прилежні споруди по АДРЕСА_2 .

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 було виготовлено 29.07.2021 року. Замовником є ОСОБА_2 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.01.2024 року державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори Великої К.С., гр. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудам, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з неможливістю встановити дійсну волю заповідача та яку саме частку житлового будинку спадкодавець заповіла в своєму заповітному розпорядженні в 1994 році.

ОСОБА_5 , спадкоємець за законом, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Полянецьке Уманського району Черкаської області.

Відповідно до відповіді державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори Великої К.С. № 141/01-16 від 06.02.2024 на запит суду, встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 зверталися діти спадкодавця: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Спадкоємцями, які прийняли спадщину є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 не мають право на обов`язкову частку у спадщині. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з п.3.1. Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

За частиною 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову - не встановлено.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 76-78, 81, 83, 141, 200, 206, 258, 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , як спадкоємцем за заповітом, право власності на частини житлового будинку «А1», прибудови «а2», ганку, погріб «Б1», сараю «В1», свердловини № 1, за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Полянецьке Уманського району Черкаської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.Л. Гудзенко