Справа № 161/6414/23
Провадження № 6/161/40/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2024 Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

з участю: заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі № 161/6414/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

03.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаною заявою. Свою заяву обґрунтовує тим, що постановою Волинського апеляційного суду від 18.12.2023 року у справі № 161/6414/23 вирішено стягнути з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №VOF0GA від 29.11.2018 року та судовий збір в загальному розмірі 302588,18 грн. Однак, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, яка є форс-мажорною обставиною, а також іншими обставинами, суттєво змінилась фінансова спроможність відповідачки щодо повернення заборгованості, а саме: знизилась її заробітна плата, яка зараз складає 7500 грн. на місяць; чоловік ОСОБА_4 був змушений припинити підприємницьку діяльність та здійснювати догляд за хворою матір`ю. На підставі викладеного, просить суд розстрочити виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.10.2023 року та постанови Волинського апеляційного суду від 18.12.2023 року в цивільній справі № 161/6414/23 терміном на 12 місяців з дня постановлення ухвали суду, шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 25215,68 грн.

У судовому засіданні заявник та її представник заяву про розстрочку виконання рішення підтримали та просили її задовольнити.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» щодо задоволення заяви заперечувала.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.10.2023 року задоволено позов АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №VOF0GA від 29.11.2018 року в сумі 352014, 24 грн., а також 5280, 21 грн. судового збору.

Постановою Волинського апеляційного суду від 18.12.2023 року вищевказане судове рішення змінено та постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №VOF0GA від 29.11.2018 року в сумі 299285, 30 грн., а також 3302, 88 грн. судового збору.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Виходячи з вимог ст. 129-1 Конституції України у взаємозв`язку із нормами ст.18 ЦПК України, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.10.2023 року, набрало законної сили і є обов`язковими до виконання для відповідача.

Однак, боржником ОСОБА_1 не було надано суду жодних доказів, які підтверджували наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення у справі № 161/6414/23 або роблять його неможливим.

Зокрема, суд не приймає доводи заявниці про те, що її чоловік був змушений здійснювати догляд за хворою матір`ю, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, а також припинити підприємницьку діяльність.

Крім того, той факт що заробітна плата ОСОБА_1 складає 7500 грн. на місяць, не може бути підставою для розстрочення виконання судового рішення у справі № 161/6414/23, оскільки ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює граничний розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника.

При вирішенні заявлених вимог суд також приймає до уваги законні інтереси стягувача, а також відсутність його згоди на розстрочку виконання судового рішення.

Таким чином, судом не встановлено наявності виняткових обставин, передбачених ст.435 ЦПК України, які можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення суду, пов`язаного із стягненням з боржника суми заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з огляду на вимоги ст. 435 ЦПК України, не має правових підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання судового рішення.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2023 року та постанови Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року у цивільній справі № 161/6414/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 24 січня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук