Справа № 212/6374/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2024 року м. Кривий Ріг
Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
суддя - Ведяшкіна Ю.В.
секретар судового засідання Івашко А.А.
у цивільній справі № 212/6374/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Молокозавод №1» про поновлення на роботі та оплату вимушеного прогулу,
23 серпня 2023 року адвокат Якименко С.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Криворізький міськмолокозавод № 1» фактично поновити ОСОБА_1 на роботі за трудовим договором на невизначений строк апаратником пастеризації та охолодження молока. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Криворізький міськмолокозавод № 1» виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 21.07.2023 року.
В обґрунтування позову зазначено, що з травня 2017 року ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила дитину, у зв`язку з чим перебувала у відпустці по догляду за дитиною, а 21.07.2020 року народила другу дитину, у зв`язку з чим продовжувала перебувати у відпустці, та Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради сплачувало їй відповідні кошти з травня 2019 року до березня 2023 року. У останні місяці відпустки по догляду за дитиною до досягнення трьох років, тобто до 21.07.2023 року, позивачці стало відомо від колег по роботі, що у відповідача здійснилися певні зміни, та працівникам пропонують написати заяву про перевід на інше підприємство, тому позивач спочатку усно, потім письмово звернулася до підприємства з приводу виконання трудових обов`язків після закінчення відпустки, тобто після 21.07.2023 року, але відповідей не отримувала, тому 21.07.2023 року з`явилася до комплексу будівель за місцем роботи, але не була допущена на територію підприємства. Після звернення до адвоката 01.08.2023 року отримала відповідь з підприємства про те, що ТОВ «Молокозавод № 1» не має трудових відносин з ОСОБА_1 , та було встановлено, що ТОВ «Молокозавод № 1», на відміні від відповідача має інший код ЄДРПОУ та іншу організаційно правову форму. Позивач ОСОБА_1 жодних повідомлень від відповідача щодо того, яким чином вона повинна виконувати обов`язки за трудовим договором не отримувала.
04 вересня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
25 жовтня 2023 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Молокозавод № 1».
08 листопада 2023 року представник позивача адвокат Якименко С.Г. звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд зобов`язати відповідача Приватне акціонерне товариство «Криворізький міськмолокозавод № 1» фактично поновити ОСОБА_1 на роботі за трудовим договором на невизначений строк апаратником пастеризації та охолодження молока. Зобов`язати відповідача Приватне акціонерне товариство « Криворізький міськмолокозавод № 1» виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 21.07.2023 року.
27 листопада 2023 року представником третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод № 1» надані суду письмові пояснення, відповідно до яких ТОВ «Молокозавод № 1» не має трудових відносин з відповідачкою, та не є правонаступником Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1».
23 квітня 2024 року представник позивача адвокат Якименко С.Г. звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив суд поновити строк на звернення до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не могла знати, що відповідач буде ухилятися від участі у справі та виникне ситуація, коли виконання рішення на її користь, якщо таке станеться, не буде можливим. Просив суд трудовий договір між Приватним акціонерним товариством «Криворізький міськмолокозавод № 1» та ОСОБА_1 апаратником пастеризації та охолодження молока , складений на невизначений строк у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю ( ч. 3 ст. 38 КЗпП України) вважати розірваним з дня набрання чинності цим рішенням.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити.
Представник позивача адвокат Якименко С.Г. 24.01.2024 року звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача.
В судове засідання представник відповідача - ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1», не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.
В судове засідання представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод № 1», не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмові пояснення, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.
У відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін та представника третьої особи, на підставі наявних у справі матеріалів;
враховуючи, що справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється;
відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач на підтвердження обставин, наведених у позові надав наступні докази:
Довідку від 15.10.2020 року за № 23 за підписом генерального директора Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1» Бодня О.С., відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно працює з 17.05.2017 року в ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1» апаратником пастеризації та охолодження молока 5 розряду приймально апаратної дільниці. З 09.07.2019 року по 23.04.2022 року знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ про відпустку від 08.07.2019 року № 227-в) (а.с.42).
17.05.2017 року ОСОБА_1 , апаратнику пастеризації та охолодження молока, Приймально апаратної дільниці Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1», видано Пропуск № 1234, начальником відділу кадрів ОСОБА_2 , яка засвідчена печаткою Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1» (а.с.8).
Наданий Пенсійним Фондом України витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за період з 1999 року по 2023 рік, відповідно до якого серед страхувальників зазначене Приватне акціонерне товариство «Криворізький міськмолокозавод № 1» код 0044932, яке здійснювало обов`язкові платежі в період часу з 2017 року по 2020 рік (а.с.9-10).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 26.04.2019 року Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.11).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 24.07.2020 року Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) (зворот а.с.11).
Позивач зазначає, що під час виконання нею своїх трудових обов`язків виробництво ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1» знаходилось за адресою: м. Кривий Ріг, площа Горького, будинок, 10, тому під час підготовки зазначеного позову до суду, вона з метою отримання інформації відправляла листи саме за зазначеною адресою, але отримала відповіді, згідно з якими за зазначеною адресою розташоване ТОВ «Міськмолокозавод № 1», дата державної реєстрації якого є 29.10.2021 року, керівник якого вказував, що Товариство не має правовідносин з ОСОБА_1 (а.с.12-15, 27-28).
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.29-30) місцезнаходження Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1» : м. Харків, вул. Свободи, будинок 7/9; відомості про припинення або ліквідацію Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1» відсутні.
10.07.2023 року ОСОБА_1 за допомогою поштового зв`язку, звернулася до відповідача із заявою, в якій просила розірвати трудовий договір, з причини порушення відповідачем законодавства про працю, який не надає роботу та не виплачує заробітну плату, і просила надіслати їй відповідний наказ та повернути трудову книжку (а.с.36).
Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (частина 2 статті 16 ЦК України).
За частиною першою ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Норми ст. 43 Конституції України визначають, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначені КЗпП України.
Частиною першою ст. 2 КЗпП України передбачено, що право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.
Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою (ч. 2 ст. 2 КЗпП України).
Згідно ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Згідно ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно ч. 1, 3 ст. 48 КЗпП України облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.
Відповідно до ст. 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця.
Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 235 КЗпПУ у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких підстав, суд вважає, що позивачем доведено належними доказами факт її перебування в трудових відносинах з відповідачем з 17.05.2017 року та знаходження з 09.07.2019 року по 21.07.2023 року у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 10.07.2023 року позивач за допомогою поштового зв`язку, за місцем знаходження виробництва відповідача, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , направляла відповідачу заяву про розірвання трудового договору, але відповідь отримала від представника третьої особи; та як встановлено з матеріалів справи з 29.10.2021 року, виробничі приміщення відповідача, за наведеною вище адресою, використовує третя особа. При цьому позивач після закінчення відпустки по догляду за дитиною, з наведених вище підстав, до роботи фактично не приступала, а відповідачем в порушення наведених вимог чинного законодавства не прийнято рішення щодо переведення позивача чи розірвання трудового договору.
Отже, враховуючи, що діяльність відповідача, як юридичної особи, на день ухвалення зазначеного рішення суду, у спосіб визначений чинним законодавством України, не припинена, відповідачем не надано суду доказів на спростування заявлених позовних вимог, не надано доказів на підтвердження відновлення порушеного права позивача, тому враховуючи вимоги ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
При цьому, письмову заяву свідка ОСОБА_5 від 17.08.2023 року (зворот а.с.8) суд до уваги не приймає, оскільки позивач та її представник в судовому засіданні клопотання про допит зазначеного свідка не заявляв, у порядку визначеному ЦПК України, судом рішення про допит зазначеного рішення не приймалося, та відповідно вказаний свідок показання в судовому засіданні не надавав.
За таких підстав, позов підлягає задоволенню.
У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. за подання позовної заяви .
У відповідності до ст. ст. 38 КЗпП України; ст. ст. 4, 5, 6 -13, 17 - 18, 76 - 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ч. 4, 273, 280 289, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Молокозавод №1» про поновлення на роботі та оплату вимушеного прогулу задовольнити частково.
Трудовий договір укладений 17.05.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Криворізький міськмолокозавод № 1» та ОСОБА_1 апаратником пастеризації та охолодження молока 5 розряду приймально апаратної дільниці, на невизначений строк, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю ( ч. 3 ст. 38 КЗпП України) вважати розірваним з дня набрання чинності цим рішенням.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод № 1» на користь держави судові витрати в розмірі 1073,60 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог статтями 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 29 квітня 2024 року.
Суддя: Ю. В. Ведяшкіна