Дата документу 30.01.2024 Справа № 337/4055/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/4055/23 Головуючий у 1 інстанції: Мальований В.О.
Провадження № 22-ц/807/164/24 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позову зазначав, що у період з 01.04.1997 року по 31.01.2018 року (стаж роботи 20 років 10 місяців 01 день) він працював у шкідливих умовах на підприємствах: ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», цех ремонту металургійних печей, електрогазозварник 5,6 розряди.

31.07.2018 року відповідно до наказу 101/л від 31.01.2018 року був звільнений з підприємства у зв`язку із переводом до ЧАО «Запоріжвогнетрив».

З 01.02.2018 року по 22.11.2021 року (3 роки 09 місяців 23 дні) він працював на ПрАТ «Запоріжвогнетрив», дільниця з ремонту та утримання устаткування ремонтно-монтажної служби, ремонт мартенівського устаткування, сервісний центр (м. Запоріжжя), газоелектрозварником 5 розряду.

23.11.2021 року його звільнено за ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію.

Загальний стаж роботи на вказаних вище підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів - 24 роки та 7 місяців.

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державна установа «Український науково - дослідний інститут промислової медицини» про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 20.04.2023 року, протокол № 401, йому встановлено професійні захворювання.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 06.05.2022року, складеного Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, умови і характер праці на зазначених підприємствах за займаними посадами відповідають класу ІІІ 3 ступеня (особливо шкідливі та особливо важкі), що відповідає критеріям Списку № 1 пільгового пенсійного забезпечення, згідно Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 року № 248, зареєстрованими Міністерством юстиції України від 06.05.2014 року за № 472/25249.

Відповідно до цього ж Акту причинами виникнення професійного захворювання (отруєння) у позивача, визначено: наявність на його робочому місці електрогазозварника у цеху ремонту металургійних печей ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» електрозварника шкідливих виробничих факторів, які, як вбачається по багатьом факторам, перевищують нормативні. Також статистика показала, що такі випадки не є одиночними.

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 125107 від 10.07.2023року йому (позивачу) встановлено другу групу інвалідності з причини професійного захворювання та визначено втрату професійної працездатності 70 процентів (про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги).

Вважає, що таким чином встановлено безумовний зв`язок між виникненням у позивача професійних захворювань, та як наслідок цього, втратою працездатності на 70 %, і роботою на підприємствах відповідачів на протязі 24 років та 7 місяців. Отримання ним професійного захворювання, втрата працездатності на 70 %, і як наслідок цього 2 група інвалідності призводить до фізичних та моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на його користь одноразову грошову суму в розмірі 76 271, 00 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, а також витрати на професійну правничу (правову) допомогу; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» на його користь одноразову грошову суму в розмірі 13 729, 00 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, а також витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 одноразову грошову суму у розмірі 59 325, 00 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, спричинену внаслідок професійного захворювання.

Стягнуто з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь ОСОБА_1 одноразову грошову суму у розмірі 10 675, 00 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, спричинену внаслідок професійного захворювання.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 4068, 00 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 732, 00 грн.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» в дохід держави судовий збір в розмірі 909, 876 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» в дохід держави судовий збір в розмірі 163, 724 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на визначення розміру відшкодування моральної шкоди без вирахування сум податків та зборів, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПрАТ «Запоріжвогнетрив» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на визначення розміру відшкодування моральної шкоди без вирахування сум податків та зборів, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 грудня 2023 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 грудня 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Рішення суду оскаржується ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» в частині оподаткування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, а тому вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження його здоров`я на виробництві.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 01.04.1997 року по 31.01.2018 року ( стаж роботи (20 років 10 місяців) працював у шкідливих умовах на підприємстві ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», цех ремонту металургійних печей, електрогазозварник 5, 6 розряди (а.с.5-11).

31.07.2018 року відповідно до наказу 101/л від 31.01.2018 був звільнений з підприємства у зв`язку із переводом до ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (а.с.10).

З 01.02.2018 року по 22.11.2021року (3 роки 09 місяців 23 дні) позивач працював на ПрАТ «Запоріжвогнетрив», дільниця з ремонту та утримання устаткування ремонтно - монтажної служби, ремонт мартенівського устаткування, сервісний центр (м. Запоріжжя), газоелектрозварник 5 розряду (а.с.11).

23.11.2021 року ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням за ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію. Загальний стаж роботи на вказаних вище підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів - 24 роки та 7 місяців (а.с.11, 19).

Позивачу було встановлено професійні захворювання:

«1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (токсичний бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня. J.44.8.

2. Радикулопатія попереково - крижова L5, S1 та шийна С6, С7 з помірними статико - динамічними порушеннями хребта, м`язово - тонічним та стійким больовим синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ першого - другого ступеня). М 54.1.

3. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією Остапкович В.О., та Пономарьової Н.І. Н 90.5.

Супутній діагноз: гіпертонічна хвороба 2 ст., ступінь 2, гіпертензивне серце, ангіопатія сітківки обох очей. ІХС: дифузний кардіосклероз СН2Аст. Ризик 4. Початкова вікова катаракта обох очей. Пресбіопія обох очей.» (а.с.18).

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06.05.2022 року (Форма П - 4) (а.с.16-21):

Пункт 9: дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 24.02.2022року.

Пунктами 17, 18 цього акту встановлено:

Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (20 років 10 місяців) та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (03 роки 09 місяців).

Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПрАТ «Запоріжвогнетрив», ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в пункті 18 цього акту).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 125107 від 10.07.2023 року ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 складає 70 (сімдесят) % (а.с.15).

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, зокрема, юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), яка незалежно від організаційно правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

У пункті 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року N 466 IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Отже, з 23 травня 2020 року пункт "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами "а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом", тобто суми відшкодування моральної шкоди підлягають оподаткуванню.

21 червня 2022 року Верховний Суд прийняв постанову у справі № 599/645/21 (провадження N 61-18490св21) за позовом батьків загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві сина до його роботодавця про відшкодування моральної шкоди в розмірі по 500 000,00 грн кожному без стягнення податків та обов`язкових платежів. Оскаржуваними у цій справі судовими рішеннями суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, позов задовольнив частково, стягнув з АТ «Українська залізниця» на користь кожного з позивачів по 100 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди без стягнення податків та обов`язкових платежів.

У справі № 599/645/21 АТ «Українська залізниця» посилалося, в тому числі, на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування нової редакції підпункту "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України в частині оподаткування сум відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, що компенсується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

За результатами розгляду касаційної скарги АТ «Українська залізниця» у справі № 599/645/21 Верховний Суд зробив висновки про те, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю. Враховуючи те, що у справі, рішення в якій переглядається Верховним Судом, спір стосувався відшкодування моральної шкоди, завданої платникам податків (батькам) внаслідок смерті їхнього сина, тобто відшкодування шкоди найвищого ступеня, заподіяної життю та здоров`ю, тому Верховний Суд виснував, що зміни в податковому законодавстві не поширюються на оподаткування сум, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам внаслідок смерті їхнього сина.

Отже, у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21 (провадження № 61-18490св21) викладено висновок про застосування нової редакції підпункту "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України в частині оподаткування сум відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, що компенсується, зокрема її батькам, згідно з яким такі суми не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку.

За таких обставин, правові підстави для зміни формування висновку суду першої інстанції щодо питання застосування положень підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України в частині оподаткування сум моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`ю, відсутні.

Вказане свідчить на користь працівника, якому за рішенням суду відшкодовується майнова та немайнова шкода, спричинена його здоров`ю, з якої не відраховується податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. А тому вказівка суду про стягнення на відшкодування моральної шкоди з урахуванням такого податку та збору порушувала б права працівника, оскільки суперечить зазначеним вище приписам податкового кодексу, а також наведеній правовій позиції Верховного Суду.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено статтями 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Посилання в апеляційних скаргах на постанови Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі № 523/14396/19, від 30.06.2021 року у справі № 180/505/20-ц є неприйнятними, оскільки у зазначених справах були суттєво відмінні від справи № 337/4055/23 обставини, що формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм права, які стосуються питань виконання судового рішення.

Неспроможними є посилання в апеляційних скаргах на постанову Донецького апеляційного суду у справі № 242/5188/21 та на постанову Дніпровського апеляційного суду у справі № 242/770/22, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційні скарги не містять доводів, які б свідчили про помилковість вказаних висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору в оскаржуваній частині є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційні скарги не містять.

Апеляційні скарги не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційних скаргах доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідачів з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині оскарження щодо оподаткування моральної шкоди залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2023 року у цій справі в частині оподаткування моральної шкоди залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось в апеляційному порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 30 січня 2024 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: В.Ю. Бєлка

І.В. Кочеткова