Справа № 128/2228/24

РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Бондаренко О.І.

при секретарі: Літневській А.Р.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лука Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права приватної особистої власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , Лука Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права приватної особистої власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що вона придбала у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 201,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Проте земельна ділянка, кадастровий номер :02:011:0139, площею 0,2454 га або 2454 кв.м, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на який розташовано вищезазначений будинок, за вказаною вище адресою зареєстрований й досі за ОСОБА_3 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишила 19 вересня 2018 року заповіт, яким заповіла усе своє майно онуку - ОСОБА_2 . Проте отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідач не зміг, оскільки постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецької О.Ю. від 16.05.2024 року відповідачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, загальною площею 0,2454 га, кадастровий номер якої :02:011:0139, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (два), що належала ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши, що видача такого свідоцтва призведе до порушення вимог ст.120 ЗК України - слідування земельної ділянки за будинком.Як наслідок виникла патова ситуація, коли здійснити перехід права власності на земельну ділянку до власника будинку є неможливим, оскільки спадкоємець не може належним чином в установленому законом порядку отримати відповідний правоустановчий документ та передати таку земельну ділянку позивачу. Померла ж особа жодних дій щодо земельної ділянки вчиняти не може. Відповідно до записів у Державному реєстрі порушена цілісність садиби, адже присадибна ділянка є нерозривно пов`язаною із будинком, що передбачено ч.2 ст.381 ЦК України.Позивач є матір`ю відповідача та донькою померлої.

Позивач не має іншої можливості підтвердити своє право власності на земельну ділянку, яке наразі не визнається іншою особою, адже в ДРРПНМ міститься інформація, що будинок належить вже їй, а от земля (присадибна земельна ділянка) належить померлій матері позивачки- ОСОБА_3 , яка заповіла все майно сину позивачці, своєму онуку ОСОБА_2 , проте свідоцтво про право на спадщину не отримав і йому відмовлено у його видачі у зв`язку з чим він позбавлений можливості належним чином передати таке своїй матері-позивачу. З огляду на вищевикладене позивачка звернулась з даним позовом до суду, яким просить визнати за нею право приватної особистої власності на земельну ділянку, загальною площею 0,2454 га, кадастровий номер якої :02:011:0139, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (два).

В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Федчук Т.М. до судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, змін та доповнень немає, судове засідання просить провести без технічної фіксації.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання подав суду заяву, за якою позовні вимоги визнає повністю, справу просить розглянути у його відсутність.

Представник відповідача Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в особі ОСОБА_4 також надав суду заяву, згідно якої судове засідання просить провести у його відсутність та при вирішенні судового спору покладається на розсуд суду.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку позивача, викладену у наданій суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 придбала у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 201,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується постановою ВП № 72582177 від 17.04.2024 року, актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.04.2024 року, витягом з Державного реєстру речових прав від 23.04.2024 року (а.с.5,12, 17).

Земельна ділянка, кадастровий номер :02:011:0139, площею 0, 2454 га або 2454 кв.м, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на який розташовано вищезазначений будинок, за вказаною вище адресою зареєстрований за ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з ДРРПНМ, Державним актом про право власності на землю (а.с.6-8).

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 06.05.2024 року, вартість земельної ділянки, кадастровий номер :02:011:0139, площею 0, 2454 га або 2454 кв.м, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) становить (а.с.9-10).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишила 19 вересня 2018 року заповіт, яким заповіла усе своє майно онуку - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, заповітом, який посвідчено нотаріально 19 вересня 2018 року, зареєстрованим за № 1228 (а.с.11,16).

Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 не зміг, оскільки постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецької Олени Юріївни від 16.05.2024 року відповідачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, загальною площею 0,2454 га, кадастровий номер якої :02:011:0139, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (два), що належала ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши, що видача такого свідоцтва призведе до порушення вимог ст.120 ЗК України - слідування земельної ділянки за будинком (а.с.13).

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 та донькою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, рішенням Вінницького міського суду від 29.03.2013 року у справі № 127/5124/13-ц, витягом з ДРАЦС щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.14,15,18).

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частиною 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 4 статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

У постанові від 12 жовтня 2016 року № б-2225цс1б Верховний Суд України дійшов висновку, що норма статті 120 ЗК України і статті 377 ЦК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю та споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного й цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Крім того, слід зауважити, що якщо право власності на об`єкт нерухомості та на земельну ділянку, на якій цей об`єкт розташований, належать одній особі, то відчуження, у тому числі в процедурі виконавчого провадження, об`єкта нерухомості окремо від земельної ділянки або земельної ділянки окремо від об`єкта нерухомості суперечить закону. (Позиція ВП ВС у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18).

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16).

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем права власності і за таких обставин визнання права власності на майно є компетенцією суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 319, 321,328, 357, 368,392 ЦК України, ст. ст. 2,11,12,13,206,247,263,264,265,355 ЦПК України, суд-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної особистої власності на земельну ділянку, загальною площею 0,2454 га, кадастровий номер якої :02:011:0139, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (два).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

учасники провадження:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області, адреса: с. Лука-Мелешківська, вул. Центральна,2А, Вінницького району Вінницької області.

Повний текст судового рішення виготовлено 12.09.2024 року.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО