Справа № 465/1434/19 Головуючий у 1 інстанції Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/563/24 Доповідач в 2-й інстанції Шандра М. М.
УХВАЛА

18 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у в місті Львові без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 «про відвід у зв`язку з недовірою до Львівського апеляційного суду та всіх суддів цього суду»,

встановила:

У провадженні Львівського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КНП ЛОР «Львівська обласні клінічна психіатрична лікарня» про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

14 березня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла письмова заява «про відвід у зв`язку з недовірою до Львівського апеляційного суду та всіх суддів цього суду».

На обґрунтування заяви ОСОБА_1 покликається на те, що у неї є сумніви щодо належної та достатньої кваліфікації суддів Львівського апеляційного суду, необхідної для розгляду цієї справи. Вважає, що, враховуючи специфіку цієї справи, її повинен розглядати суддя, який має попередню якісну підготовку з відповідними курсами підвищення кваліфікації і тренінгами з медичного права, судової медицини, судової психіатрії, криміналістичної хімії і володіє хоча б посередніми спеціальними компетентностями, щоб розуміти пояснення позивачки і надані нею докази. Крім цього вказує, що між експертами-психіатрами і психологом та суддями м. Львова є прямі приватні інтереси та можлива домовленість одне з одним, що викликає у неї сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів Львівського апеляційного суду.

Оскільки згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2024 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Шандри М.М., суддів Крайник Н.П. та Левика Я.А., розгляд заяви ОСОБА_1 про відвід проводиться лише щодо цих суддів.

Розглянувши заяву про відвід, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відводу колегії суддів в складі суддів: Шандри М.М., Крайник Н.П. та Левика Я.А., виходячи з такого.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі у розгляді справи). До складу суду не можуть входити особи, якіє членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частини друга, третя статті 36 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) також, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (справа «Газета Україна-центр» проти України», від 15 липня 2010 року, пункт 28).

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді необхідно визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим (справа «Михайлова проти України», від 06 березня 2018 року, пункт 56).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, пункти 49, 50).

Апеляційний суд виходить з того, що суддя вважається безстороннім, поки не доведено зворотного.

Крім того, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

Метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Водночас необґрунтоване усунення суддів від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Доводи заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів в складі суддів: Шандри М.М., Крайник Н.П. та Левика Я.А. не свідчать про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, для відводу суддів, з огляду на їх оціночний характер та відсутність доказів фактичної упередженості суддів. Особиста суб`єктивна думка ОСОБА_1 щодо професійної кваліфікації суддів не може бути підставою для відводу у контексті норм ЦПК України. Побоювання заявниці щодо безсторонності суддів не є об`єктивно виправданими і не доводять існування суб`єктивного критерію, тому заявлений відвід є необґрунтованим.

Згідно з частинами другою, третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З урахуванням необґрунтованості заявленого відводу, питання про відвід суддів відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України порядку.

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Відвід заявлений колегії суддів в складі суддів: Шандри М.М., Крайник Н.П. та Левика Я.А. визнати необґрунтованим.

Вирішення питання про відвід колегії суддів у складі суддів: Шандри М.М., Крайник Н.П. та Левика Я.А. передати на розгляд іншого судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, призначення якого провести в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді