Справа № 509/3917/22
УХВАЛА

30 квітня 2024 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши в приміщенні суду заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грішиної Валентини Олександрівни про відвід судді Кириченко П.Л. від участі у розгляді цивільної справи № 509/3917/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

24.04.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грішиної Валентини Олександрівни до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява про відвід складу суду під головуванням судді Кириченко П.Л., оскільки є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, та є підставою для відводу.

Представник відповідача у заяві про відвід судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кириченко П.Л. зазначає про те, що підставою для чергового відводу судді стали сумніви щодо неупередженості та зацікавленості суду через його поводження та ігнорування норм ЦПК України. Ухвалою суду від 16.04.2024 року фактично закрито підготовче провадження без дотримання норм ЦПК України, також фактично зазначає у мотивувальній частині, що суд перебуває у договірних відносинах. Так в ухвалі зазначено «дане цивільне провадження підсудне Овідіопольському районному суду Одеської області, відповідно до умов договору підстав для його закриття або зупинення немає» адвокату незрозуміло про який договір суду іде мова. Також представнику з відкритих джерел стало відомо, що головуючого по справі обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, рішення по справі не прийнято. Зважаючи на викладене представник заявляє відвід головуючому по справі.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Частиною 8 статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень частини другої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме: суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Стаття 36 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Разом з тим, стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З поданої заяви про відвід вбачається, що вказана заява не містить жодної обґрунтованої підстави упередженості судді Кириченко П.Л.

Крім того, у своїй заяві про відвід заявник не зазначив та не обґрунтував жодної з підстав для відводу, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 39 ЦПК України заявник звільняється від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу при встановленні обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 ЦПК України, статті 37 ЦПК України.

Однак, представник відповідача посилається на існування обставин, передбачених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України про те, що суддя Кириченко П.Л. не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), оскільки є інші обставини, що виключають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, а саме в ухвалі про закриття підготовчого засідання іде мова про начебто домовленості, а також те що відносно головуючого розглядається кримінальне провадження. Проте жодним чином такі посилання не обґрунтовуються та заявником не подано жодного доказу про наявність сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді Кириченка П.Л.

При цьому суддею Криченко П.Л. 30.04.2024 року подано заперечення на заяву про відвід, в якій він зазначив що формулювання речення в тексті ухвали «відповідно до умов договору» є технічною помилкою при складенні процесуального рішення, яке не впливає на його суть. Також суддею вказано, що наявність кримінального провадження відносно судді та його розгляд не може свідчити про його неупередженість як судді при розгляді даної цивільної справи, суддя в рамках розгляду кримінального провадження намагається довести свою невинуватість.

Перевіривши наведені заявником підстави для відводу головуючого судді у справі, суддя приходить до висновку, що твердження представника відповідача, зазначені у заяві, є необґрунтованими. В заяві про відвід наголошується саме про незгоду сторони відповідача з процесуальним рішенням по справі, проте відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Також це регламентується ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України. Принцип презумпції невинуватості є одним з найголовніших у процесі здійснення кримінального переслідування особи, адже він спрямований на забезпечення права на справедливий суд і захисту особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Існує низка рішень ЄСПЛ, які визначають поняття презумпції невинуватості та констатують ознаки її порушення: «Дев`є проти Бельгії», «Мінеллі проти Швейцарії», «Альне де Рібемон проти Франції», «Шагін проти України», «Криволапов проти України», «Грабчук проти України».

Принципово потрібно розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину, та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку про те, що особа вчинила певний злочин. Про це зазначено, зокрема, у рішенні «Ізмаїлов та інші проти Росії» від 24.04.2008 р. та «Дактарас проти Литви».

Тому суд зауважує, що відомості які є у представника щодо розгляду кримінального провадження в Київському районному суді м.Одеси по перше, жодного відношення до даної справи не мають взагалі, а по друге відповідач та представник відповідача не вправі оперувати та обґрунтовувати свою позицію по справі в такий спосіб.

З огляду на викладене вище та враховуючи викладені підстави відводу у заявленій заяві, суддя приходить до висновку, що заява позивача про відвід судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кириченко П.Л. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36-40 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грішиної Валентини Олександрівни про відвід судді Кириченко П.Л. від участі у розгляді цивільної справи № 509/3917/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. М. Панасенко