Провадження № 2-з/638/31/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Борисової Ірини Миколаївни про забезпечення позову поданої в рамках кримінального провадження №0000777 від 09.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заявлено цивільний позов в рамках зазначеного кримінального провадження, в якому просять стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачів заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 97 824,66 грн, моральну шкоду у розмірі 2 000 000 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36 500 грн., а всього стягнути 2 134 324,66 грн.

В подальшому представником позивача адвокатом Борисовою Іриною Миколаївною надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; будинок АДРЕСА_4 ; житловий будинок АДРЕСА_5 .

В обґрунтування заяви зазначає, що в провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова перебуває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України. Потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а також витрат на правову допомогу на загальну суму 2 134 323,66 грн. Вказує, що оскільки існує реальна можливість що ОСОБА_2 відчужить належне йому майно, виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне останньому майно для гарантування подальшого виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. На підставі викладеного просить заяву задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.149 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З матеріалів цивільного позову вбачається, що між сторонами виник спір щодо відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням. Предметом позову є вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачів компенсації за моральну та матеріальну шкоду та витрат на правову допомогу на загальну суму 2 134 323,66 гривень.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що ОСОБА_2 , на праві власності належить: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; будинок АДРЕСА_4 ; житловий будинок АДРЕСА_5 .

Разом з тим, з вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_2 є власником частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (приватна спільна часткова власність). Інша частка будинку належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 .

Крім того, квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 по частці кожному.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, суд бере до уваги те, що у зв`язку із застосуванням заходу забезпечення порушуються права інших власників майна, суд вважає за можливе накласти арешт лише в межах частки належного на праві власності ОСОБА_2 нерухомого майна, а саме на житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та на квартири АДРЕСА_3 .

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що між сторонами спору існує спір з приводу відшкодування збитків на загальну суму 2 134 323,66 грн., належність об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 , приймаючи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 ; будинок АДРЕСА_4 ; житловий будинок АДРЕСА_5 .

При цьому, суд приходить до висновку, про те, що обраний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами.

Крім того, судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу, а також обставин, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Проте, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право, у відповідності до ч.6 ст.154 ЦПК України, звернутися до суду з відповідним клопотанням про застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст.149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Борисової Ірини Миколаївни про забезпечення позову поданої в рамках кримінального провадження №0000777 від 09.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме на:

- житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_2 ;

- квартири АДРЕСА_3 ;

-будинок АДРЕСА_4 ;

-житловий будинок АДРЕСА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали надіслати заявнику та заінтересованим особам, а особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову негайно після виконання ухвали.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.В.Цвірюк