ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6849/24 Справа № 203/1437/21 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (надалі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, визначивши третьою особою Комунальне підприємство «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» ДОР, в якому просили:

- визнати дії ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, пов`язані зі скасуванням державної реєстрації земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_1 , площею 0,1 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та кадастрового номеру :01:013:0239, перенесення цього кадастрового номера в архів та закриття Поземельної книги протиправними;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області кадастровий номер :01:013:0239 та Поземельну книгу шляхом внесення відповідних відомостей про об`єкт в Державний земельний кадастр.

- визнати дії ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, пов`язані зі скасуванням державної реєстрації земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_2 , площею 0,1 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та кадастрового номеру :01:013:0240, перенесення цього кадастрового номера в архів та закриття Поземельної книги протиправними.

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області поновити ОСОБА_2 державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області кадастровий номер :01:013:0240 та Поземельну книгу шляхом внесення відповідних відомостей про об`єкт в Державний земельний кадастр.

Позов мотивований тим, що відповідачем порушується визначене їм законодавством України право на отримання у власність земельних ділянок для індивідуального садівництва, з підстав порушення відповідачем порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 та Порядку ведення та закриття Поземельної книги, внаслідок чого останнім безпідставно скасовано кадастрові номери земельних ділянок та державна реєстрація, на які вони претендують.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» ДОР про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки позивачі не надали належних доказів на підтвердження порушеного права. Натомість, суд встановив, що спірні земельні ділянки знаходяться на праві постійного користування КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова», а право власності на спірні земельні ділянки позивачі не набули, хоча і отримали дозволи ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та виготовили проекти землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність.

Земельна ділянка, площею 4,0 га сільськогосподарського призначення на території Новоолександрівської сільради ради не оформлялася, розробка проекту відведення земельної ділянки, перенесення меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право володіння або право користування землею не проводилася, дані про земельну ділянку не внесені до державного земельного кадастру, що свідчить про відсутність юридично-правового статусу у земельної ділянки, однак, виконавчим комітетом Дніпропетровської районної ради трудящих під індивідуальну забудову було видано Обласній лікарні ім. І.І.Мечникова державний акт серії Б № 009254 на право постійного користування земельною ділянкою площею 4,0 га, який зареєстровано 18 травня 1992 року в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 473, який оскаржувався в судових інстанціях та постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року державний акт на право користування Обласної лікарні ім. І.І.Мечникова земельною ділянкою, площею 4,0 га Серії Б №009254 від 1992 року визнано правомірним. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через свого представника звернулися зі спільною апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не з`ясував фактичних обставин справи, не встановив порушення відповідачем Порядку ведення Державного земельного кадастру, зокрема, не з`ясував обставини про відсутність технічної документації для внесення відомостей щодо виправлення помилки в кадастрі, яка, нібито, допущена у відомостях про спірні земельні ділянки, на які вони претендують, що потягло неправомірне закриття Поземельної книги за спірними кадастровими номера земельних ділянок, що безпосередньо порушує їх право на землю.

Відповідач та третя особа, не скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу не подала. В силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в Головному управлінні Держгеокадастру у Дніпропетровській області в 2018 році проведена державна реєстрація сформованих земельних ділянок відповідно:

ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,10 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, присвоєно кадастровий номер :01:013:0239;

ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,1 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, присвоєно кадастровий номер :01:013:0240.

Позивачі в Дніпропетровському окружному адміністративному суді неодноразово оскаржували відмови відповідача в затвердженні проектів землеустрою вищевказаних земельних ділянок у власність, а останній раз у вересні 2019 року у справі №160/8690/19.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року по справі №160/8690/19 у задоволенні позову відмовлено.

21 травня 2020 року представник позивачів дізнався про те, що кадастрові номери земельних ділянок :01:013:0239 та :01:013:0240 та державна реєстрація цих земельної ділянки, на які претендують позивачі, скасовані.

ОСОБА_3 , а також ОСОБА_1 з аналогічних підстав, державним кадастровим реєстратором відділу у Дніпровському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області Антонюк А.О. була виготовлена заява від 09 грудня 2019 року, реєстраційний номер ЗВ-01 про виправлення помилки, що виникла під час державної реєстрації (на підставі заяви №ЗВ-018 від 08 серпня 2018 року) земельних ділянок з порушенням вимог Порядку і ведення Державного земельного кадастру та протоколу №7194433, а також виправлення помилки, що виникла під час державної реєстрації земельних ділянок з порушенням вимог порядку ведення Державного земельного кадастру або внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, які не були зареєстровані в державному реєстрі земель від 21 травня 2020 року. На підставі вищевказаної заяви та протоколу Державним кадастровим реєстратором відділу у Дніпровському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області Антонюк А.О., кадастрові номери земельних ділянок :01:013:0239 та :01:013:0240 перенесено до архіву державну реєстрацію земельної ділянки скасовано та Поземельну книгу закрито.

Не погодившись з такими діями Державних кадастрових реєстраторів відділу у Дніпровському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, позивачі через свого представника подали адміністративний позов до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року по справі №160/14938/20 провадження у справі закрито з підстав того, що суд вбачає по справі спір про право.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року по справі №160/14938/20 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року залишено без змін.

Окрім того, судом встановлено, що земельні ділянки, на які претендують позивачі: кадастровий номер :01:013:0239 та кадастровий номер :01:013:0240, входять до складу земельної ділянки площею 4,0 га, на яку був виданий державний акт на право користування землею серія Б № року, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , відповідно, зазначені земельні ділянки знаходяться в постійному користуванні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова», земельна ділянка площею 4,0 га, що знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року у справі № 175/312/17 визнано незаконним та скасовано державний акт Б №009254 на право постійного користування земельною ділянкою площею 4,0 га, наданого Дніпропетровською районною радою під індивідуальну забудову Обласній лікарні ім. І.І.Мечникова, який зареєстровано 18 травня 1992 року в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 473. Скасовано реєстрацію від 18 травня 1992 року в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 473 державного акту Б №009254 на право постійного користування земельною ділянкою площею 4,0 га, наданого Дніпропетровською районною радою під індивідуальну забудову Обласній лікарні ім. І.І.Мечникова. Зобов`язано Управління Держгеокадастру у Дніпровському районі Дніпропетровської області внести зміни до державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, щодо припинення постійного користування земельною ділянкою площею 4 га Комунальним закладом «Обласна клінічна лікарня імені І. І. Мечникова».

У період часу набрання законної сили вказаним судовим рішенням, яким скасовано державний акт Б №009254 на право постійного користування земельною ділянкою площею 4,0 га, наданого Дніпропетровською районною радою під індивідуальну забудову Обласній лікарні ім. І.І.Мечникова, який зареєстровано 18 травня 1992 року в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 473, позивачі у даній справі отримали дозволи ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Новолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та виготовили проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у справі № 175/312/17 рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року скасовано, яким встановлено, що в період часу з 1992 року по 2001 рік Новоолександрівська сільська рада народних депутатів прийняла рішення про виділення 24 земельних ділянок співробітникам обласної клінічної лікарні під індивідуальну забудову площею по 0,10 га (загальна площа 2,4га).

Виконавчим комітетом Дніпропетровської районної ради трудящих під індивідуальну забудову було видано Обласній лікарні ім. І.І.Мечникова державний акт серії Б № 009254 на право постійного користування земельною ділянкою площею 4,0 га, який зареєстровано 18 травня 1992 року в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 473.

Вказане судове рішення не оскаржено та набрало законної сили.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року встановлено, що земельні ділянки, на які претендують позивачі на території Новоолександрівської сільської ради кадастрові номери: :01:013:0239; :01:013:0240, входять до складу земельної ділянки площею 0,4 га, на яку КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова» виданий державний акт на право користування землею серія Б №009254 від 1992 року».

Тобто, спірні земельні ділянки знаходяться на праві постійного користування КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова».

Судом першої інстанції з відповіді архівного відділу Дніпропетровської держадміністрації № М-523-20к від 05 грудня 2016 року встановлено, що рішення Дніпропетровської районної ради за 1991-1992 роки та розпорядження Голови Дніпропетровської райдержадміністрації за цей період щодо передачі земельної ділянки площею 4,0 га сільськогосподарського призначення на території Новоолександрівської сільради ради в постійне користування під індивідуальну забудову КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова» відсутнє.

Дніпропетровською райдержадміністрацією надано копію рішення УП сесії ХІІ скликання Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12 вересня 1991 року, яким було виділено земельну ділянку площею 4,0 га, під індивідуальне будівництво, за рахунок земель сільськогосподарського призначення радгоспу імені КПРС для співробітників обласної клінічної лікарні імені І.І.Мечникова.

Земельна ділянка, площею 4,0 га не оформлялася, розробка проекту відведення земельної ділянки, перенесення меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право володіння або право користування землею не проводилася, дані про земельну ділянку не внесені до державного земельного кадастру.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивачі на спірні земельні ділянки права власності не набули, а відмова у затвердженні проекту землеустрою судовими рішеннями неправомірною не визнавалась.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що юридично-правового статусу дана земельна ділянка, площею 4,0 га, під індивідуальне будівництво, за рахунок земель сільськогосподарського призначення радгоспу імені КПРС для співробітників обласної клінічної лікарні імені І.І.Мечникова, яка надавалась у постійне користування за державним актом на право користування землею серія Б №009254 від 1992 року, не набула. Рішенням Дніпропетровської районної ради за 1991-1992 роки було задекларовано наміри в майбутньому передати фізичним особам - співробітникам обласної клінічної лікарні імені ОСОБА_4 земельні ділянки відповідно до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Для фізичних осіб-співробітників обласної клінічної лікарні імені ОСОБА_4 це рішення, як нормативно-правовий акт, несе реальні правові наслідки.

Для одержання земельної ділянки під індивідуальне будівництво фізична особа-співробітник обласної клінічної лікарні імені ОСОБА_4 , яка заінтересована у передачі їй у власність або у користування земельної ділянки, відповідно ст.17,19 ЗК України, може подати до сільської ради клопотання від свого імені про виділення ділянки під індивідуальне будівництво, а рада народних депутатів розглядає клопотання і у місячний строк у разі згоди передає громадянину земельну ділянку у власність чи у користування, приймає рішення з цього питання та замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською Радою народних депутатів, з районними землевпорядними, природоохоронними і санітарними органами, органом архітектури і подається для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність чи у користування, як це передбачалось ч.1 ст. 10, 26, 33, 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР та ст.116, 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким повністю погоджується і колегія суддів, що порушення п.156-2 Порядку ведення державного земельного кадастру та Порядку закриття Поземельної книги з боку відповідача відсутні, адже низкою судових рішень, де оскаржувався державний акт на користування земельною ділянкою, площею 4,0 га на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, право постійного користування обласної клінічної лікарні імені ОСОБА_4 не скасовано, а державний акт на користування спірною земельною ділянкою, не визнаний незаконним.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Верховного Суду від 22 листопада 2022 року (а.с.201-208 Том І) у справі №175/241/21 за позовом ОСОБА_5 до Дніпровської районної ради Дніпропетровської області про визнання недійсним та скасування державного акту на право користування земельною ділянкою, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено, та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року залишено без змін.

Предмет цієї справи стосувався аналогічного права позивача ОСОБА_5 , як учасника АТО, на отримання у власність земельної ділянки у відповідності до вимог ст. 12 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту, яка також знаходиться в постійному користуванні у обласної клінічної лікарні імені І.І.Мечникова.

Висновки Верховного Суду у цій справі є такими, що позивач не надав належних та допустимих доказів порушення його права, передбаченого ст. 12 вказаного вище Закону України та ст. 25 ЗУ Про землеустрій, державним актом серії Б №009254 на право постійного користування земельною ділянкою, виданим виконавчим комітетом Дніпропетровської районної ради, а доказів накладення земельної ділянки, на яку претендує позивач ОСОБА_5 , та земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні лікарні, позивачем не надано. Також Верховний Суд відзначив, що подані позивачем докази не спростовують того факту, що державний акт видано у відповідності до діючого на час видачі законодавства, а позивач, маючи наміри отримати земельну ділянку, як учасник АТО, отримав дозвіл органу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, саме у період часу до скасування рішення суду першої інстанції у справі №175/312/17, не дає підстав для висновку про порушення цим державним актом його право, у відповідності до положень ст. 12 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту.

Аналогічна ситуація склалась і у позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які також є учасниками АТО та їм належить право, визначене положеннями ст. 12 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту, однак останні також не довели як в суді першої інстанції, так і під час перегляду в суді апеляційної інстанції, порушення відповідачем ведення Державного земельного кадастру та Порядку ведення Поземельних книг, де внесено виправлення помилок на підставі судових рішень, як і не довели порушення їх прав, визначених Законом, внесенням відомостей про виправлення помилки в Державному земельному кадастрі та закриття Поземельних книг на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :01:013:0239 та :01:013:0240.

Разом з тим, дії відповідача не позбавляють їх повторно звернутися із відповідними заявами до компетентного органу на розробку проекту землеустрою з формуванням земельної ділянки, яка не перебуває, зокрема, у користуванні третіх осіб, враховуючи, що відмова у наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою на спірні земельні ділянки, яка оскаржувалась ними в судовому порядку, не скасована.

Колегія суддів, як і суд першої інстанції, приходить до висновку, що оскільки рішення суду про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яка надана у користування обласної клінічної лікарні ім. Мечникова відсутнє, зміна площі або меж земельної ділянки, поділ чи об`єднання земельних ділянок та накладки земельних ділянок, на які претендують позивачі не відбулися, тому вимоги щодо зобов`язання відповідача вчинити дії, пов`язані зі скасуванням державної реєстрації лікарні на спірні земельні ділянки та поновлення державної реєстрації на ці земельні ділянки за позивачами відсутні.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та надав належну правову оцінку обставинам справи, вірно визначив характер спірних правовідносин та номи матеріального права, якими ці правовідносини регулюються, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції як норм матеріального, так і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, тому колегія суддів вважає, що рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Ж.І. Максюта