Провадження №2/748/425/24
Єдиний унікальний № 748/1146/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" квітня 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Олещенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гофрик К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

4 березня 2024 року, згідно поштового конверту, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів на дитину, які присуджені з ОСОБА_2 рішенням Чернігівського районного суду від 28.12.2017 року, та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 30 % з його щомісячного доходу та з урахуванням усіх вид доплат, надбавок, та премій, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з 26.11.2011 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано. Від шлюбу у них є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28.12.2017 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1300 грн щомісячно, починаючи з 02.11.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення, розмір витрат на утримання сина значно зросли, та у зв`язку зі зміною законодавства в сфері регулювання мінімального розміру аліментів 1300 грн, які відповідач повинен сплачувати, не покривають мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 од 18 років. У зв`язку із зростанням економічної кризи в державі, матеріальне становище позивачки змінилося, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти на віповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті, заняття в гуртках. Оскільки батько дитини є молодою, працездатною особою і має виконувати свій батьківський обов`язок, тому позивачка звернулся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 12 березня 2024року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, в зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 4 березня 2016 року. (а.с.6)

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.11).

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану від 18 серпня 2023 року, № витягу 8, на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2022 року, змінено прізвище дитини з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ". (а.с. 12-13)

Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 9 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 700 грн щомісячно, починаючи з 22 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.7).

Згідно копії заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2017 року збільшено розмір аліментів, які стягнуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 9 березня 2016 року по справі № 748/339/16-ц, до 1300 грн щомісячно, починаючи з 2 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 8)

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 , ОСОБА_7 змінила ім`я, про що 30 грудня 2017 року складено відповідний актовий запис № 162. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_9 . (а.с. 9)

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , про що 22 травня 2018 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області складено відповідний актовий запис № 665. (а.с. 10)

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першої статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Відповідно до висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Суд враховує, що 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3 196,00 гривень.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2024 році, швидкого темпу зростання цін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо зміни способу стягнення аліментів, стягнутих із ОСОБА_2 на користь позивачки за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2017 року, шляхом встановлення розміру аліментів у частці від доходу відповідача - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме інтересам дитини, і водночас таким, що не порушить права та інтереси, як відповідача так і позивача у справі, починаючи стягнення з часу набрання рішенням суду про зміну розміру та способу стягнення аліментів законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти в зміненому даним рішенням суду розмірі підлягають стягненню з дня набрання чинності цим рішенням суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. 12-13, 43, 49, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , про зміну способу стягнення та розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2017 року у справі № 748/2900/17, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відкликати з примусового виконання виконавчий лист, виданий на виконання рішення Чернігівського районного суд Чернігівської області від 28 грудня 2017 року у справі № 748/2900/17.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяВ. І. Олещенко