Справа № 333/5333/23
Провадження № 2/331/172/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Антоненко М.В.

при секретарі: Байрамовій Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 серпня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідачкою по справі було укладено шлюб, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2013 року було розірвано.

Під час цього шлюбу народилася донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із відповідачкою.

28.05.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя прийнято заочне рішення по справі 333/2287/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі частини заробітку (доходу), не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

На сьогоднішній день, у позивача на утриманні перебуває ще дитина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Для забезпечення потреб дітей доцільним є зменшити розмір аліментів до 1/6 частки від усіх доходів позивача, що становитиме більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до даних Державної служби статистики України, середня заробітна плата за 2022 рік по Запорізькій області складала 14510 грн.

Його середнє грошове забезпечення, як військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 складає 14 784 грн, що відповідає середній заробітній платі по регіону, натомість відповідно до п. 1 постанови КМУ № 168, він отримує додатково до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах Відповідно до постанови п.8 постанови КМУ №1263 від 11.11.22 року, з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядовогоі начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Отримані ним виплати можуть змінюватися і коливатися в залежності від кількості днів у місяці безпосереднього перебування у активній зоні бойових дій, а тому такі виплати не носять системного постійного характеру, крім того вони спрямовуються на належне виконання бойових завдань, що підтверджується чеками і є лише справедливою сатисфакцією за ризики загинути, а тому кошти вкрай важливій для спрямування на збереження життя.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143 цс 13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доході позивача відповідає вимогам ст. 182 та ч. 5 ст. 183 СК України щодо розмір аліментів на одну неповнолітню дитину.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2023 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2023 року було призначено дану справу до судового розгляду по суті.

29.11.2023 р. від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Комаса О.В. до суду надійшла заява про слухання справи без сторони позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

18.10.2023 р. від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Розум О.В. до суду надійшові відзив на позовну заяву.

26.11.2023 р. від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Розум О.В. до суду надійшла заява про слухання справи без сторони відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно наданого суду свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.12)

Згідно наданого суду свідоцтва про народження від 27.06.2008 р., батьками дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.11)

28.05.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя прийнято заочне рішення по справі 333/2287/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.12)

28.05.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя прийнято заочне рішення по справі 333/2287/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.12)

На утриманні позивача ОСОБА_1 перебуає неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу з ОСОБА_6 (а.с.13).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що з нього стягуються аліменти на двох дітей у розмірі половини (1/2) усіх доходів, що середньомісячно становить що становитиме більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Його середнє грошове забезпечення, як військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 складає 14 784 грн., крім цього додатково він отримує до 100 000 гривень, однак отримані ним виплати не носять системного постійного характеру.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

До позову додано довідку військової частини НОМЕР_1 , згідно з якою ОСОБА_1 за квітень 2022 р. - березень 2023 р. нараховане грошове забезпечення в розмірі 185249,89 грн. та додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях 1092156,99 грн., з яких сплачено аліментів на суму 388764,74 (а.с.15).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу на те, що в рішеннях суду від 28.05.2013 р. та від 22.08.2011 р., якими з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання двох дітей, не зазначено про місце роботи та розімр доходів ОСОБА_1 , а лише вказано, що він працює та має можливість сплачувати аліменнти на утримання дитини.

В даному провадженні позивач ОСОБА_1 не надав суду належниїх та допустимих доказів на підтвердження того, що його майновий стан погіршився.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

В позові зазначено, що відповідно до статті 183 СК України, аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів.

Вказана позиція позивача є хибною, оскільки стаття 182 СК України визначає лише нижчий поріг аліментів, а саме аліменти не можуть бути нижче 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цією ж статтею передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.В. Антоненко