ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4167/24 Справа № 204/6083/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лопатіної М.Ю.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МОТУС АНТЕ»

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МОТУС АНТЕ», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», ОСОБА_1 про залучення у справі № 204/6083/14-ц правонаступника, видачу дублікату виконавчого листа та заміну стягувача правонаступником, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» звернулося до суду з вищезазначеною заявою посилаючись на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у справі № 204/6083/14-ц в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №35.1/ІІ-266.08.1 від 01 лютого 2008 року в загальному розмірі 41855868,23 грн. перед ПАТ «Родовід Банк», звернуто стягнення на домоволодіння та земельну ділянку, що належать ОСОБА_2 , які передано в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк», згідно договору іпотеки б/н від 15 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим № 9531, шляхом продажу домоволодіння, а саме: житлового будинку та земельної ділянки, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005.

19 листопада 2021 року між AT «Родовід Банк» та ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» було укладено договір №1 про відступлення прав вимоги, за умовами якого AT «Родовід Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, договором іпотеки та всіма додатковими договорами.

З урахуванням того, що вказане рішення суду досі не виконано та виконавче провадження не відкрито, виникла необхідність заміни стягувана AT «РОДОВІД БАНК» у виконавчому листі у справі №204/6083/14-ц на ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» та видачі дублікату виконавчого листа за вищевказаним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у справі № 204/6083/14-ц, у зв`язку з втратою оригіналу.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» відмовлено.

Ухвала суду мотивовано тим, що оскільки заявником не доведено наявність поважних причин для видачі дублікату виконавчого документу, не надано суду належних та допустимих доказі втрати виконавчого документу у розумінні вимог діючого законодавства, підстави для видачу дублікату виконавчого листа відсутні. Заявник звернувся із вимогою про заміну сторони позивача у справі його правонаступником після закінчення розгляду справи, що не відповідає положенням ст. 55 ЦПК України, оскільки на стадії виконання рішення суду процесуальним законом відповідно до положень ст. 442 ЦПК України передбачено можливість заміни сторони виконавчого провадження, а саме заміни боржника або стягувача, а тому правові підстави для залучення до участі у справі правонаступника відсутні.

В апеляційній скарзі, ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просили скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявником надано суду належні та допустимі докази втрати виконавчого документу, оскільки на виконання договорів відступлення прав вимоги АТ «Родовід Банк» не було передано ТОВ «ФК «МОТУС АНТЕ» оригіналу виконавчого документу по цій справі, інформація щодо повернення виконавчого листа від виконавчої служби у 2019 році та сам оригінал виконавчого листа у АТ «Родовід Банк» відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність втрати оригіналу виконавчого документу. Вказують, що з 19 листопада 2021 року товариство стало правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Родовід Банк» та було долучено до поданої заяви всі належні докази, які підтверджують перехід прав вимог та зобов`язання, які були предметом судового рішення у вказаній справі, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку що товариство, як правонаступник позивача, не підлягає залученню до участі у цій справі, що суперечить приписам ст.512, 514 ЦК України та ст.55 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року позовну заяву ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 35.1/ІІ-266.08.1 від 01 лютого 2008 року в загальному розмірі 41855868,23 грн., перед ПАТ «Родовід Банк», звернуто стягнення на домоволодіння та земельну ділянку, що належать ОСОБА_2 , та передано в іпотеку ПАТ «Родовід Банк», згідно договору іпотеки б/н від 15 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим № 9531, шляхом продажу домоволодіння, а саме: житлового будинку та земельної ділянки, загальною площею 0,0778 га, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :07:382:0005. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» судовий збір.

У вказаному рішенні суду зазначено, що після ухвалення апеляційним судом Дніпропетровської області рішення від 09 листопада 2015 року у справі №205/1948/2013-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, останній має заборгованість перед позивачем, яка станом на 22 серпня 2014 року складає вже 41855868,23 грн. та складається з наступного: сума поточної заборгованості за кредитом - 280417,13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 2859189,14 грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом - 79143,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 806960,30 грн.; сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 188867,30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 1925728,76 грн.; сума простроченої заборгованості за платою по кредиту - 366820,09 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 979444,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 9986611,87 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 2114174,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 21556542,14 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення плати по кредиту - 4354015,93 грн.

Судом також встановлено, що заявником не надано доказів на підтвердження того, коли саме було відкрито виконавче провадження у справі №204/6083/14-ц, коли було повернуто виконавчий лист та на підставі якої норми законодавства. Разом з цим, не надано доказів виконання чи невиконання рішення суду від 09 листопада 2015 року у справі № 205/1948/2013-ц, яким було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором від 01 лютого 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У розумінні положень пункту 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа, є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18.

Суд виходить із того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, провадження № 61-5388св18.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання

Однак матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні вимог чинного законодавства України про те, що оригінал виконавчого документа є втраченим та за виданим виконавчим листом не проводиться примусове стягнення за рішенням суду, а тому наявність підстав для видачі дублікату виконавчого листа відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Так само ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, заміна кредитора відбувається й поза межами виконавчого провадження, зокрема у разі відступлення прав вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до положень ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно із ч. 1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Отже, заміна стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст. 442 ЦПК України, з урахуванням підстав, визначених ст. 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи ст. 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями ст. 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі ст. 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

Слід звернути увагу, що розгляд Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи № 204/6083/14 закінчено 06 квітня 2016 року, при цьому заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони позивача у справі правонаступником після закінчення розгляду справи, що не відповідає положенням ст. 55 ЦПК України, оскільки на стадії виконання рішення суду у розумінні положень ст. 442 ЦПК України передбачено можливість заміни сторони виконавчого провадження, а саме заміни боржника або стягувача.

З урахуванням наведеного, правові підстави для розгляду по суті заяви про залучення до участі у справі правонаступника, відсутні.

Таким чином, на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стягувачем не доведено наявність поважних причин для видачі дублікату виконавчого документа, а тому відсутні підстави для видання дублікату виконавчого листа та заміни сторони позивача у справі його правонаступником після закінчення розгляду справи, оскільки не відповідає вимогам цивільно процесуального законодавства.

З урахуванням вищезазначеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів про відмову у задоволенні заяви, через недоведеність належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявником надано належні докази щодо втрати виконавчих листі та доведено унеможливлення й ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані доводи суперечать наявним у матеріалах справи доказам та встановленим судом першої інстанції обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що товариство є правонаступником АТ «Родовід Банк» та було долучено до заяви всі необхідні та належні докази, які підтверджують перехід прав вимоги за зобов`язаннями, тому наявні правові підстави для заміни позивача правонаступником, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини були предметом розгляду судом першої інстанції, судом надано на ці доводи вичерпну відповідь.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні заяви та не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МОТУС АНТЕ» - залишити без задоволення.

Ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.Ю. Лопатіна