Дата документу 20.02.2024
Справа № 334/108/24
Провадження № 2/334/825/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Бредіхіна Ю.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного виконавця Якименка Андрія Олександровича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

установив:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» із вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що позивач дізнався про наявність виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого напису від 12.06.2021 року №73827, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ«Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №630729434HPLS від 04.09.2017 року на загальну суму 51442,74 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки, кредитний договір №630729434HPLS від 04.09.2017 року нотаріально не посвідчений, а відповідно до Закону України про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій, не передбачено можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені.

Крім того, відповідач не направляв позивачу вимог, попереджень чи повідомлень щодо усунення порушень кредитного договору та не надав нотаріусу відповідних доказів безспірності заборгованості.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Треті особи пояснень щодо спору не надали.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2024 року відкрито спрощене провадження у справі без проведення судового засідання.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, приймаючи до уваги військову агресію Російської Федерації проти України, ведення на території України режиму воєнного стану, складну безпекову ситуацією в місті Запоріжжі, постійні ракетні обстріли обласного центру і, відповідно, наявність обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, рішення прийнято без його проголошення 20.02.2024.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №630729434HPLS від 04.09.2017 року.

За змістом виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 21.12.2020 року по 25.05.2021 року. Сума заборгованості складає 50792,74 гривні, із стягувача стягнуто плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 650 грн.

Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №73827.

19.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком Я.О. винесено постанову ВП №68235414 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №73827, вчиненого приватним нотаріусом Грисюк О.В. та накладено арешт на кошти боржника.

ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За змістом ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачає можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка виникла на підставі нотаріально не посвідченого договору. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 12.06.2021 року відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/10374/17 підтримала власний правовий висновок щодо строку звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, визначивши, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» варто застосовувати разом із нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 Цивільного кодексу України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис.

Виконавчий напис, вчинений на підставі не посвідченого нотаріально кредитного договору, є таким, що не підлягає виконанню (у правовідносинах із 22 лютого 2017 року).

Згідно із приписами статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач у своєму позові додатково просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 14 000 грн., проте дані вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано копії договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 20.12.2023 року, додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги від 20.12.2023 року, акту здачі-приймання наданих послуг №1 за договором від 16.02.2024 року, адвокатського запиту від 28.12.2023р. на отримання копій документів виконавчого провадження; квитанцій до прибуткового касового ордеру № б/н від 20.12.2023р. в сумі 800 грн., від 28.12.2023р. в сумі 1500 грн., від 03.01.2024р. в сумі 4500 грн., 1700 грн. та 1000 грн., від 16.02.2024 року в сумі 4000 грн. та 1000 грн.

Матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом правової допомоги позивачу.

Відповідач не надав заперечень з приводу розміру витрат на правову допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 вказала, що із запровадженням з 15 грудня 2019 року змін до ЦПК законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Колегія суддів зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд, оцінивши опис робіт, які надані позивачу адвокатом, вважає за необхідне задовольнити заяву про стягнення витрат на правову допомогу частково лише в частині, що безпосередньо стосується розгляду цієї справи, зокрема «складання на направлення адвокатського запиту з ЕЦП з метою отримання матеріалів виконавчого провадження, їх копій та матеріалів» вартість яких узгоджена в сумі 1500 грн., «складання позовної заяви та направлення її до суду» узгоджена вартість 4500 грн., «складання заяви про забезпечення позову та направлення її до суду» узгоджена вартість 1200 грн., а також «гонорар за надання правничої допомоги» в сумі 4000 грн., які підтверджуються матеріалами справи та становлять 11200 грн. Водночас інші послуги щодо «консультації з замовником та підготовка до складання позовної заяви» на загальну суму 1800 грн. не є співмірними з обсягом виконаних робіт, а «складання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу» взагалі не є правовою допомогою.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України,суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного виконавця Якименка Андрія Олександровича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 12.06.2021 року №73827, вчинений приватним нотаріусом Київо-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б) заборгованості за кредитним договором № 630729434HPLS від 04.09.2017 року на загальну суму 51442,74 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 11200 (одинадцять тисяч двісті) гривень.

В задоволені решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін