П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року м. Київ

Справа №761/16472/22

Апеляційне провадження №22-ц/824/3782/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретарів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Саадулаєва А.І., 09 травня 2023 року в м. Києві, повний текст рішення складений 02 червня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Залізничного відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Державного підприємства «Сетам», третя особа: Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії» про розірвання договору, стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2022 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

розірвати договір купівлі-продажу у формі Акта про проведені електронні торги від 21 червня 2019 року щодо придбання Літака ЯК-42Д;

стягнути з Залізничного відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на її користь грошові кошти в розмірі 413137,08 грн, з яких: 287333,00 грн - сума попередньої оплати; 101951,50 грн - інфляційні втрати; 23852,58 грн - 3% річних;

стягнути з Державного підприємства «СЕТАМ» на її користь грошові кошти в розмірі сплаченого гарантійного внеску у сумі 13122,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 червня 2019 року ОСОБА_3 на електронних торгах, що проводилися Державним підприємством «СЕТАМ» було придбано у Залізничного відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, правонаступником якого є Залізничний відділ Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Літак ЯК-42Д (державний та реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску) (надалі - літак, майно), який належав боржнику у виконавчому провадженні №5606287 - Державне авіаційне підприємство «Львівські авіалінії».

Станом на дату подання позовної заяви літак, як і документи на нього, не були передані позивачу, внаслідок чого, її права як покупця були порушені, у зв`язку з чим, позивач вимушена звернутися до суду з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення суми попередньої оплати, інфляційних витрат та 3% річних.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року позов ОСОБА_3 до Залізничного відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Державного підприємства «Сетам», третя особа: Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії» про розірвання договору, стягнення грошових коштів - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_3 як переможець торгів, у відповідності до вимог пункту 10 розділу X Порядку зобов`язана була отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта, тобто не пізніше 04 липня 2019 включно. Проте, судом встановлено, що позивачем не доведено звернення до зберігача у семиденний строк з дати отримання акту (24 червня 2019 року) відповідно до Порядку реалізації арештованого майна. Таким чином, суд вважав, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно залишити без задоволення.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_3 , її представником подана апеляційна скарга, в якій вказується на незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Представник позивача вказує на те, що в матеріалах справи наявні низка звернень ОСОБА_3 до відповідача-1, які стосувалися перевірки схоронності її майна (літака ЯК-42Д), надання до нього постійного доступу, передачі майна. Усі вказані звернення були отримані відповідачем-1, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими квитанціями.

Разом з тим, на жодне з указаних звернень відповідачем-1 не була надана відповідь, яка б сприяла позивачу в отриманні її майна. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач також зверталася і безпосередньо до зберігача майна - ОСОБА_4 із зверненням про демонстрацію та передачу майна. Позивач також зверталася до Голови комісії з реорганізації ДП «Львівські авіалінії», Міністерства юстиції України та Міністерства інфраструктури України із заявами про сприяння в реалізації її права власності. Загалом, позивачем було подано понад 10 звернень, які стосувалися надання доступу та передачі літака ЯК-42Д, проте жодне з цих звернень не призвело до бажаного результату.

Позивач звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції взагалі не було надано ніякої оцінки діям позивача, які були спрямовані на отримання належного їй майна, як і не було проаналізовано жодного доказу, які були подані позивачем на підтвердження того, що нею вживалися дії з метою отримання майна.

Представник також вказує на те, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та безпідставно знято з Залізничного відділу ДВС м. Львова обов`язок з передачі майна позивачу, що призвело до поставки неправильного та помилкового рішення, оскільки не покупець має відшукувати придбане майно, а продавець, тобто відповідач -1, зобов`язаний забезпечити передачу такого майна в розпорядження покупця, чого відповідачем -1 зроблено не було.

Також вказує на те, що недоліки довіреності на ОСОБА_5 , про які зазначає суд першої інстанції, не мають жодного значення для вирішення цієї справи, оскільки станом на дату відмови ОСОБА_5 в доступі на територію аеропорту, літак все одно не був готовий до передачі в розпорядження покупця, оскільки позивач не була проінформована про готовність передання літака у відповідності до вимог ст. 664 ЦК України. Позивачем були здійснені всі необхідні дії, сплачено за товар, пред`явлено вимоги до Залізничного відділу ДВС м. Львова та зберігача про передачу товару, однак товар передано не було.

Також представник вказує на те, що ні Порядок реалізації арештованого майна, на який постався суд, ні жоден інший нормативно-правовий акт не містять положень, які визначили, що наслідком невиконання обов`язку звернення переможця торгів до зберігача майна протягом 7 днів з моменту отримання акту про електронні торги, є позбавлення переможця аукціону права власності на майно чи права отримати належне йому майно у зберігача. Тобто, не звернення переможця аукціону протягом 7 днів до зберігача з вимогою про передачу майна не знімає з продавця обов`язку передати майно до нового власника.

За таких обставин, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача та третьої особи позивач була позбавлена можливості як володіти своїм майном, так і оглянути його чи переконатись в його цілісності, що на думку позивача свідчить про порушення її прав на мирне володіння своїм майном та перешкоджання в реалізації її легітимних очікувань, що не було враховано судом першої інстанції.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу начальник Залізничного відділу ДВС м. Львова вказує на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи наведені в апеляційній скарзі є безпідставними та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Представник позивача - адвокат Петракій В.В. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила про задоволення заявлених ними позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача Залізничного відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) - Стасишин А.Р. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» - Сав`як І.Б. також заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасник справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому, керуючись ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 21 червня 2019 року державним виконавцем складено акт про проведені електронні торги, в якому вказано, що в ході зведеного виконавчого провадження ЗВП № 56062872, де боржником є ДАП «Львівські авіалінії», майно боржника - літак ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску було передано на реалізацію. Відповідно до протоколу № 317135 ДП «Сетам» від 26 лютого 2019 року переможцем визнано ОСОБА_3 . Оригінал акту був отриманий представником позивача ОСОБА_6 24 червня 2019 року, про що свідчить його особиста розписка на акті /т.1 а.с.30-32,144-145/.

Повноваження представника підтверджені нотаріально посвідченою довіреністю від 16 травня 2019 року, згідно з якою позивач уповноважила ОСОБА_6 бути її представником у будь-яких філіях ДП «Сетам», в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, з питань отримання та розпорядження майном, придбаним на електронних торгах ДП «Сетам». Для цього надано право подавати необхідні документи, заяви, отримувати необхідні довідки, документи, підписувати необхідні документи, в тому числі акти прийому-передачі, акти про електронні торги, сплачувати необхідні кошти, транспортувати (переганяти) майно, а також виконувати інші дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності, в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України /т.1 а.с.146/.

З матеріалів справи також вбачається, що нотаріально посвідченою довіреністю від 19 вересня 2019 року позивач ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_5 бути її представником у будь-яких філіях ДП «Сетам», в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, з питань отримання та розпорядження майном, придбаним на електронних торгах ДП «Сетам». Для цього надано право подавати необхідні документи, заяви, отримувати необхідні довідки, документи, підписувати необхідні документи, в тому числі акти прийому-передачі, акти про електронні торги, сплачувати необхідні кошти, транспортувати (переганяти) майно, а також виконувати інші дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності, в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України /т.1 а.с.159,т.2 а.с.77-78,102-103/.

20 вересня 2019 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 звернувся до ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» з заявою про надання дозволу на прохід на територію підприємства з метою огляду належного ОСОБА_3 майна - літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1, заводський номер 190, 1989 року випуску. Перепустки просив на дати на своє ім`я та ім`я ще двох осіб: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зазначивши паспортні дані /т.1 а.с.158/.

ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» в лист від 08 жовтня 2019 року повідомив представника ОСОБА_5 про те, що довіреність видана лише на представництво інтересів довірителя у будь-яких філіях ДП «Сетам», в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Щодо інших осіб вказано на відсутність документів на представництво інтересів власника /т.1 а.с.157, т.2 а.с.79,104/.

Позивач ОСОБА_3 в листі від 21 жовтня 2019 року звернулась до Залізничного ВДВС м. Львова із заявою про перевірку схоронності майна, в якому вказала, що вона є переможницею торгів, але їй незважаючи на численні звернення до зберігача майна ОСОБА_4 не було забезпечено ні демонстрацію, ні передачу придбаного нею майна, а тому у них виникли сумніви у цілісності майна. Тому вона просила здійснити вихід за місцем зберігання майна - літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску - Львіська область, м. Львів, вул. Люблінська, 168, Аеропорт ЦА , для його огляду, про що скласти акт та повідомити її /т.1 а.с.33-35/.

В листах від 21 жовтня 2019 року позивач просила Залізничний ВДВС м. Львова:

- зобов`язати зберігача ОСОБА_4 забезпечити їй доступ до придбаного нею майна для огляду та підготовки до перевезення /т.1 а.с.37-39/;

- організувати передання їй придбаного нею на електронних торгах майна - літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску. /т.1 а.с.40-43/;

- забезпечити їй демонстрацію та передачу придбаного нею на електронних торгах майна - літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску /т.1 а.с.45-46/.

Залізничний ВДВС м. Львова в листах від 04 листопада 2019 року повідомив позивача, про те, що зберігачем майна, літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1, заводський номер 190, 1989 року випуску, призначено ОСОБА_4 , який був ліквідатором ДАП «Львівські авіалінії». Повідомлено, що відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України №562 від 19 липня 2019 року рішення про ліквідацію ДАП «Львівські авіалінії» відмінено та прийнято рішення щодо реорганізації ДАП «Львівські авіалінії» шляхом приєднання до ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» (). Головою комісії з реорганізації визначено заступника генерального директора з правової діяльності ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» ОСОБА_9 . Вказано, що майно - літак ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1, заводський номер 190, 1989 року випуску, знаходиться на території, прохід до якої, здійснюється через територію ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького». Вказано, що законодавством не визначено обов`язку державного виконавця щодо видачі (передачі) реалізованого майна переможцю торгів, натомість такий обов`язок покладено на зберігача майна /т.1 а.с.147-149/.

03 лютого 2020 року позивач звернулась до начальника Залізничного ВДВС м. Львова зі скаргою на протиправну бездіяльність державного виконавця Антощука Б.В., посилаючись на те, що не було забезпечено ні демонстрацію, ні передачу придбаного нею майна, а саме літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1, заводський номер 190, 1989 року випуску, не було надано відповіді на її попередні звернення /т.1 а.с.48-51/.

03 лютого 2020 позивачем була здійснена заява до Голови комісії з реорганізації ДП «Львівські авіалінії» щодо сприяння їй в реалізації права власності на реалізоване на електронних торгах майно, надати їй інформацію щодо фактичної наявності/відсутності майна літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1, заводський номер 190, 1989 року випуску за місцем його зберігання: Львівська область, м. Львів, вул. Люблінська, 168 , Аеропорт ЦА /т.1 а.с.53-55/.

03 лютого 2020 позивачем була здійснена заява до Міністерства юстиції України щодо сприяння їй в реалізації права власності на реалізоване на електронних торгах майно. Просила здійснити перевірку діяльності Залізничного ВДВС м. Львова та зобов`язати останнього здійснити перевірку схоронності майна та організувати його передання їй як власнику /т.1 а.с.57-59/.

03 лютого 2020 року позивач звернулась до Головного територіального управління юстиції у Львівській області зі скаргою на протиправну бездіяльність державного виконавця ОСОБА_10 , посилаючись на те, що не було забезпечено ні демонстрацію, ні передачу придбаного нею майна, а саме літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску, не було надано відповіді на її попередні звернення /т.1 а.с.61-65/.

Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України в листі від 02 березня 2020 року вказало на відсутність визначеного законодавством обов`язку державного виконавця щодо видачі (передачі) реалізованого майна переможцю торгів, натомість такий обов`язок покладено на зберігача майна. Також у листі вказано, що майно, а саме літак ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску, знаходиться на території, прохід до якої, здійснюється через територію ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» /т.1 а.с.67-68/.

03 лютого 2020 позивачем була здійснена заява до Міністерства інфраструктури щодо сприяння їй в реалізації права власності на реалізоване на електронних торгах майно ДП «Львівські авіалінії». Просила, зокрема, витребувати від голови комісії з припинення Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» - Копняка М.А. або інших осіб, які здійснюють контроль (приймають участь) за процедурою припинення Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» або мають доступ до запитуваної інформації, інформацію щодо фактичної наявності/відсутності майна - літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1, заводський номер 190, 1989 року випуску за місцем його зберігання: м. Львів, вул. Люблинська, 168 , Аеропорт ЦА /т.1 а.с.70-72/.

На запит Міністерства інфраструктури головою комісії з реорганізації Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії», була надана відповідь у листі від 17 лютого 2020 року, з якої вбачається, що документи щодо продажу на електронних торгах літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску, головою ліквідаційної комісії ДАП «Львівські авіалінії» Журавським М.О. не передавались. В період з 19 липня 2019 року ОСОБА_3 не зверталась до голови комісії з реорганізації ДАП «Львівські авіалінії» ОСОБА_9 з питань викладених нею у заяві. Запропоновано ОСОБА_3 надати копії документів щодо результатів електронних торгів за лотом 317135 /т.1 а.с.156, т.2 а.с.80,106/.

Міністерство інфраструктури в листі від 26 лютого 2020 року повідомило позивача, що за інформацією наданою головою комісії з реорганізації Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії», документи щодо продажу на електронних торгах літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску, головою ліквідаційної комісії ДАП «Львівські авіалінії» Журавським М.О. не передавались. Запропоновано позивачу звернутись до голови комісії з реорганізації ДАП «Львівські авіалінії» та надати копії документів щодо результатів електронних торгів за лотом № 317135 (протокол електронних торгів, акт про проведені електронні торги, інформаційне повідомлення про електронні торги тощо) /т.1 а.с.74/.

17 та 20 січня 2022 року позивач звернулась до Залізничного ВДВС м. Львова, ДАП «Львівські авіалінії», ДАП «Сетам» із запитами на отримання інформації, в яких просила надати наступну інформацію:

- Чи було фактично передано у володіння та розпорядження ОСОБА_3 придбаний нею літак ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску?

- Чи було фактично передано у володіння та розпорядження ОСОБА_3 документи на літак ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску?

- Чи було надано ОСОБА_3 доступ до літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску?

- Чи оглядався / перевірявся / демонструвався літак ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску за участю ОСОБА_3 .? /т.1 а.с.76-87/.

ДП «Сетам» в листі від 28 січня 2022 року повідомило, що воно є лише організатором торгів, а тому не може надати запитувану інформацію /т.1 а.с.88-90/.

Залізничний ВДВС м. Львова в листі від 01 лютого 2022 року адресованому ДАП «Львівські авіалінії» просив повідомити про надання доступу та отримання ОСОБА_3 майна, а саме літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску, а також стан його зберігання /т.1 а.с.151/.

В листі від 04 лютого 2022 року адресованому позивачу Залізничний ВДВС м. Львова вказало на відсутність визначеного законодавством обов`язку державного виконавця щодо видачі (передачі) реалізованого майна переможцю торгів, натомість такий обов`язок покладено на зберігача майна /т.1 а.с.153/.

ДАП «Львівські авіалінії» в листі від 23 лютого 2022 року повідомив Залізничний ВДВС м. Львова про те, що листом зверненням від 01 лютого 2019 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_11 звертався до ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» з проханням надати дозвіл на перепустку на 23-24 вересня 2019 року на трьох осіб, зазначених у зверненні, з метою огляду літака ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску. ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» відмовило ОСОБА_5 . Також вказано на те, що в 2020 році до ДАП «Львівські авіалінії» було скеровано звернення ОСОБА_3 адресоване Міністерству інфраструктури, на яке Головою комісії з реорганізації ДАП «Львівські авіалінії» ОСОБА_9 надано відповідь. Заначено, що вказаний літак знаходиться на території ДАП «Львівські авіалінії», яке в свою чергу знаходиться в межах території ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького». Для забезпечення авіаційної безпеки, доступ до ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» здійснюється в перепускному режимі, відповідно до Закону України «Про державну програму авіаційної безпеки цивільної авіації». За отриманням перепустки у встановленому законодавством порядку ОСОБА_3 не зверталась /т.1 а.с.152, т.2 а.с.82,107/.

Наказом Міністерства інфраструктури України№ 891 від 28 листопада 2022 року були внесені зміни до наказу Міністерства інфраструктури України №562 від 19 липня 2019 року, зокрема, призначено Головою комісії з реорганізації заступника генерального директора з адміністративних питань ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» ОСОБА_12 /т.2 а.с.13-14,17-18/.

Наказом Міністерства інфраструктури України№ 264 від 19 квітня 2023 року були внесені зміни до наказу Міністерства інфраструктури України №562 від 19 липня 2019 року, зокрема, призначено Головою комісії з реорганізації визначено заступника генерального директора з правової діяльності ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» ОСОБА_13 /т.2 а.с. 83-84,89-90,108-109/.

Згідно з положеннями ст. ст. 6,627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За загальним правилом: правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 202 ЦК України); правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином, ідентифікований, для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

В порядку ст.665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до ст. 620 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст.620 визначено, що у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання.

У відповідності до ст. 689 ЦК України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

В порядку ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Положеннями ст. 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

В силу ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до ч.2 ст. ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій стати 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Згідно з п.п.8-10,13 Розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно. Переможець електронних торгів зобов`язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта. У разі отримання майна пізніше семи робочих днів з моментів, передбачених пунктами 10, 11, 12 цього розділу, якщо майно перебуває на зберіганні в Організатора, витрати на зберігання майна в період, що перевищує зазначені вище сім робочих днів, покладаються на переможця електронних торгів або стягувача чи боржника у виконавчому провадженні відповідно.

У відповідності до ч.8, ч.9 ст.87 Повітряного кодексу України жодна особа або транспортний засіб не може увійти або заїхати в зону обмеженого доступу, що охороняється, без перепустки та проходження контролю на безпеку. Правила охорони повітряних суден та інших важливих об`єктів цивільної авіації, забезпечення контролю доступу до них визначаються законодавством, в тому числі авіаційними правилами України.

Частиною 2 ст. 11 Повітряного кодексу України визначено, що Авіаційні правила України підлягають обов'язковому виконанню всіма юридичними та фізичними особами на території України та суб`єктами авіаційної діяльності України за її межами.

Авіаційними правилами України «Правила охорони повітряних суден та інших важливих об`єктів цивільної авіації, забезпечення контролю доступу до них», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України 07 серпня 2019 року №1017 (надалі Авіаційні правила) визначено порядок доступу фізичними особами та транспортними засобами до контрольованої зони авіапідприємства, аеродрому.

У відповідності до зазначених авіаційних правил контрольована зона - робоча площа авіапідприємства, аеропорту, прилегла до неї територія, а також розташовані поблизу них приміщення, доступ до яких контролюється.

Згідно п.12. розділу III Авіаційних правил з метою забезпечення санкціонованого доступу та перебування осіб і транспортних засобів у контрольованих зонах, зонах обмеженого доступу, що охороняються, критичних ділянках зон обмеженого доступу, що охороняються, у суб`єктах авіаційної діяльності, які забезпечують заходи авіаційної безпеки та в усіх інших фізичних і юридичних осіб незалежно від форми власності та підпорядкування, які провадять діяльність у галузі цивільної авіації, запроваджується система контролю доступу.

У відповідності до п.17 розділу ІІІ Авіаційних правил право доступу осіб до контрольованої зони, зони обмеженого доступу, що охороняється, критичних ділянок зони обмеженого доступу, що охороняється, надається за наявності обґрунтованої потреби виконувати посадові обов`язки в зазначених зонах.

Згідно пункту 18 розділу III Авіаційних правил доступ осіб і транспортних засобів, які не мають обґрунтованої потреби виконувати посадові обов`язки чи роботи в зоні обмеженого доступу, що охороняється, та її окремих частинах, обмежується.

Верховним Судом України у Постанові від 23 вересня 2014 року у справі №212/12256/14-ц вказано на те, що аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц викладено наступний правовий висновок, що процедура реалізації майна на електронних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені електронні торги.

У Постанові Верховного Суду від 16 вересня 2022 року у справі № 910/3402/19 вказано на те, що моментом укладення договору купівлі-продажу є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту його пропозиції (частина друга статті 638 Цивільного кодексу України). Протокол електронних торгів підписується організатором (пункт 2 розділу VIII Порядку) і є доказом укладення договору купівлі-продажу продавцем та переможцем торгів за ціною, визначеною у протоколі. Подальше оформлення та підписання договору купівлі-продажу як окремого документа Порядком не передбачене.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

З наведених обставин справи вбачається, що позивач стала переможцем електронних торгів щодо лоту - літак ЯК-42 реєстраційний знак НОМЕР_1 , заводський номер 190, 1989 року випуску. Вказані обставини підтверджуються актом ВДВС від 26 червня 2019 року, і не оспорюються сторонами у справі. У свою чергу даний Акт підтверджує виникнення права власності у позивача та є підставою для отримання майна у зберігача.

Придбаний позивачем літак, на час виникнення спірних правовідносин і на час розгляду справи в суді, знаходиться на території ДАП «Львівські авіалінії», яка в свою чергу знаходиться в межах контрольованої зони ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького», доступ на яку здійснюється в перепускному режимі.

Оригінал Акту про проведені електронні торги був отриманий у ВДВС представником позивача ОСОБА_6 24 червня 2019 року, про що свідчить його особиста розписка на акті.

Виходячи з положень Порядку реалізації арештованого майна позивач, як переможець електронних торгів, зобов`язана була отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акту. Матеріали справи не містять даних про звернення позивача у вказаний строк. Проте пропуск цього строку не позбавляє її права на отримання цього майна.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 20 вересня 2019 року звернувся до ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» з заявою про надання дозволу на прохід на територію підприємства з метою огляду належного ОСОБА_3 майна - літака ЯК-42. Перепустки просив надати на своє ім`я та ім`я ще двох осіб: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зазначивши паспортні дані.

ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» в лист від 08 жовтня 2019 року повідомив представника ОСОБА_5 про те, що довіреність видана лише на представництво інтересів довірителя у будь-яких філіях ДП «Сетам», в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Щодо інших осіб вказано на відсутність документів на представництво інтересів власника.

Слід погодитися з доводами ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького», оскільки згідно з довіреністю від 19 вересня 2019 року позивач ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_5 бути її представником у будь-яких філіях ДП «Сетам», в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, з питань отримання та розпорядження майном, придбаним на електронних торгах ДП «Сетам». Тобто повноваження даного представника позивача не розповсюджувались на ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» та або безпосередньо на зберігача майна голову ліквідаційної комісії ДАП «Львівські авіалінії». Щодо інших осіб, в листі від 20 вересня 2019 року не було вказано і не було надано підстав для представництва інтересів позивача, відсутні такі дані і в матеріалах цієї справи.

Положеннями Авіаційних правил визначено право доступу осіб до контрольованої зони, і воно надається за наявності обґрунтованої потреби виконувати посадові обов'язки в зазначених зонах. Таким чином відсутність належним чином підтверджених повноважень представника власника майна є законною підставою для відмови у доступі до контрольованої зони.

Положеннями ст. 689 ЦК України визначений обов`язок покупця прийняти товар і покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

В даному випадку актами чинного законодавства встановлений спеціальний режим доступу до об`єкта, що є предметом договору, відповідно позивач мала вчинити дії щодо додержання цього порядку.

Чинним законодавством не визначено обов`язку державного виконавця щодо видачі (передачі) реалізованого майна переможцю торгів. Такий обов`язок покладено на зберігача майна. Станом на 24 червня 2019 зберігачем майна був визначений голова ліквідаційної комісії ДАП «Львівські авіалінії» ОСОБА_4 З 19 липня 2019 року головою комісії з реорганізації ДАП «Львівські авіалінії» було визначено ОСОБА_9 . Останній пропонував позивачу надати копії документів щодо результатів електронних торгів, оскільки вони йому не передавались, проте в матеріалах справи відсутні дані про вчинення позивачем відповідних дій. Позивачу також неодноразово надавалась інформація щодо місця перебування придбаного нею майна. Однак, дані про вчинення позивачем належних дій щодо отримання придбаного нею майна в матеріалах справи відсутні.

А отже здійснені відповідачами дії не можна розцінювати як відмову передати проданий позивачу товар або істотне порушення договорукупівлі-продажу, як на те вказує позивач. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Договір може бути розірваний на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно всіх чотирьох умов визначених ч.2 ст. 652 ЦК України: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

З обставин цієї справи не вбачається, що зміна обставин зумовлена причинами, які позивач не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, оскільки саме від її дій залежала передача майна, виконання договору наразі не позбавляє позивача того, на що вона розраховувала при укладенні договору; не можна стверджувати, що і ризик зміни обставин несла саме позивач.

Таким чином, позивачем не доведено факт істотного порушення відповідачами договору купівлі-продажу, укладеного за результатами електронних торгів та заподіяння значної шкоди, яке б значною мірою позбавляло її, на те що вона розраховувала приймаючи участь у таких торгах, тобто при укладенні договору.

Відсутність критерію істотності порушення відповідачем договору, як обов`язкової передумови для розірвання договору на вимогу сторони за рішенням суду з підстав порушення іншою стороною його умов, є підставою для відмови в позові. А отже суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для розірвання укладеного між сторонами договору в судовому порядку.

Враховуючи відсутність підстав для розрівняння договору, відсутні і підстави для стягнення з відповідача Залізничного відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь позивача грошових кошів сплачених за товар придбаний на електронних торгах. Також відсутні підстави для стягнення інфляційних трат та 3% річних на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки відсутнє прострочення боржника за наявності якого застосовується така міра відповідальності.

Таким чином доводи апеляційної скарги позивача щодо невірного вирішення судом першої інстанції позовних вимог, не знайшли свого підтвердження, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи, в межах заявлених позовних вимог, вірно вирішено спір по суті. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, підстави для компенсації позивачеві понесених нею витрат пов`язаних з переглядом справи апеляційним судом також відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 09 травня 2024 року.