Справа № 211/1076/24
Провадження № 2/211/1295/24
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

( заочне )

13 травня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.,

за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,

у відсутність: учасників справи, розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача на свою користь завдану шкоду в порядку регресу в сумі 107 559,97 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої страховику було завдано збитків.В обґрунтування вимог зазначено, що 20 вересня 2021 року близько 12-35 годині трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mersedes» номерний знак НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дистанцію та не був уважним та обережним, у зв`язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим надав механічних ушкоджень та матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.3 б, 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою суду від 29.11.2021 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Nissan» номерний знак НОМЕР_2 становить 106 137,02 грн., яка була виплачена потерпілій особі, сума витрат послуги аварійного комісара становить 1422,95 грн., яка була виплачена позивачем.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна в настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду, тому позивач просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 01 03 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Згідно поданої до суду заяви, представник позивача ОСОБА_3 просить розгляд справи проводити за його відсутності, на вимогах наполягає.

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав.

Повістка направлена відповідачу повернута у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, направлялася повістка рекомендованою кореспонденцією за місцем реєстрації відповідача.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, відповідач, враховуючи положення статей 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Як встановлено судом, 20 вересня 2021 року близько 12-35 годині трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mersedes» номерний знак НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дистанцію та не був уважним та обережним, у зв`язку з чим здійсним зіткнення з автомобілем «Nissan» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим надав механічних ушкоджень та матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.3 б, 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Вказані обставини встановлені постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850,00 грн. Постанова суду не оскаржена, набрала законної сили ( а.с. 4 ) .

Частина шоста статті 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Положеннями статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів.

Основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 41.1 «а» статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захист потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7. статті 1 цього Закону та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі, тобто виключно в ситуації, коли винуватець ДТП не має полісу, а потерпіла особа такий поліс має, або є особою, застрахованою в силу Закону.

Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За змістом статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

20.09.2021 року із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) до МТСБУ звернулася власник транспортного засобу «Nissan»номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 6,7,8,9 - копія повідомлення про ДТП, схема, заява , договір ).

На підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звіту про оцінку майна №110/МЗ-21, наказу від 14.12.2021 , заяви потерпілої особи та довідки № 1 від 14.12.2021 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих , МТСБУ сплатило власнику пошкодженого автомобіля «Nissan» номерний знак НОМЕР_2 страхове відшкодування у сумі 106 137,02 грн. (а.с. 36 - копія платіжного доручення).

Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Крім того, МТСБУ сплачено витрати на послуги аварійного комісара в сумі 1422,95 грн. (а.с. 37 - копії платіжного доручення).

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Дані ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження,що на момент ДТП транспортний засіб «Mersedes» номерний знак НОМЕР_3 був забезпечений договором ОСЦПВ ВНТЗ, та відсутні відомості, що водій ОСОБА_1 підпадає під норму п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що відповідачем не спростовано у судовому засіданні.

Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов`язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов`язковий характер.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Тому, відповідно до статті 1191 ЦК України та пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заявлених вимог та задоволення позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3028,00 грн., сплачений ним при подачі позову , тому оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд з врахуванням вищезазначеного вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Керуючись статями 979, 1187, 1188, 1191 ЦК України, статями 10, 12,13, 81,89, 141, 263, 265, 280-284,288 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовільнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8), завдану шкоду в порядку регресу у сумі 107 559 (сто сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 97 коп. та у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору суму 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко