Справа № 308/5470/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Квартирно-експлутаційного відділу м. Мукачево Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Ужгородська міська рада, про визнання за позивачкою права на виключення квартири з числа службового житла; зобов`язання відповідача подати до Ужгородської міської ради Закарпатської області клопотання про виключення квартири з числа службового житла квартири, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до квартирно - експлутаційного відділу м. Мукачево Міністерства оборони України про визнання за позивачкою права на виключення квартири з числа службового житла; зобов`язання відповідача подати до Ужгородської міської ради Закарпатської області клопотання про виключення квартири з числа службового житла квартири.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2024 року, вказану позовну заяву залишено без руху із зазначенням недоліків які слід усунути, а саме:

Згідно прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме про визнати за нею право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_1 , жилою площею 41 кв. м. та про зобов`язати Квартирно-експлутаційний відділ м. Мукачево Міністерства оборони України подати до Ужгородська міська рада Закарпатської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла вказаної квартири.

Позивачу було вказано на те, що за звернення до суду із вказаним позовом слід сплатити судовий збір у розмірі 2411,40 грн. (1 211,20*2).

Натомість позивачем доказів сплати судового збору чи наявності визначених законом підстав для звільнення від його сплати не надано.

В ухвалі було зазначено також, що як вказує позивач вона є дружиною ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах із військовою частиною Прикарпатського військового округу з 26.08.1986 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що в службовій квартирі зареєстровані та фактично проживають крім позивача також доньки померлого військовослужбовця ОСОБА_3 , 2985 р.н., ОСОБА_4 , 2987 р.н., зять ОСОБА_5 , 2011 року, онук ОСОБА_6 , 2015 року народження. При цьому жодних підтверджуючих даних до матеріалів позову не долучає.

Однак, таких осіб позивач в якості сторін по справі не вказує, разом з тим, співвідповідачами за заявленими Позивачем вимогами є всі особи, які зареєстровані в спірній квартирі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами.

Відповідно до наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у разі незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду хоча й вирішуюються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не визнання права власності на квартиру, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення.

Окрім цього, в ухвалі було вкахано і на те, що в матеріалах позовної заяви наявна копія трудової книжки, однак відсутня титульна сторінка такої трудової книжки, тому незрозуміло кому саме належить дана книжка. В переліку документів, що додаються до позовної заяви, під пунктом 5 зазначено документ «копія трудової книжки ОСОБА_7 », однак позивачкою в тексті позовної заяви жодним чином не відображено хто такий/така ОСОБА_7 , і яке відношення зазначена особа має до спору, що виник між сторонами.

Крім того, Позивач не зазначив чи має у власності або користуванні інше житло.

Так, позивачу було вказано на необхідність навести, якою конкретно нормою та якого законодавства передбачено право суду «виключати» житлове приміщення з числа службових, а не це є правом виключно органу місцевого самоврядування чи його виконавчого органу.

Також було зазначено, що до позовної заяви додано документи згідно наведеного переліку, у копіях які не завірені, частина з них виконана не якісно, що позбавляє суд можливості повністю встановити їх зміст, та вказано на необхідність надати до суду належним чином завірені копії документів, що додані в додатку до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Для усунення вказаних в ухвалі від 01 квітня 2024 року недоліків заявнику було надано строк три дні з дня отримання копії ухвали.

вказана ухвала судом направлена на поштову адресу позивача, що вказана нею в позовній заяві, інших засобів зв`язку а саме електронну пошту чи іншу поштову адресу ОСОБА_1 , не вказано.

На адресу суду разом із повідомленням про вручення рекомендованого листа повернувся поштовий конверт із ухвалою суду від 01.04.2024. Причиною невручення поштового відправлення вказано «за закінченням терміну зберігання».

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З моменту звернення із вказаним позовом до суду 26.03.2024 та до 13.05.2024 пройшов значний час, ОСОБА_1 із клопотаннями та заявами до суду не зверталася, поштову кореспонденцію не отримує.

Станом на 13.05.2024 недоліки, на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви не усунуто. Жодних заяв в тому числі і про продовження процесуального строку для усунення недоліків від позивача не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, вважаю за необхідне повідомити позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Квартирно-експлутаційного відділу м. Мукачево Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Ужгородська міська рада, про визнання за позивачкою права на виключення квартири з числа службового житла; зобов`язання відповідача подати до Ужгородської міської ради Закарпатської області клопотання про виключення квартири з числа службового житла квартири, - вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош