Справа № 275/595/23
18 вересня 2024 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Миколайчука П.В.,
із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Брусилів клопотання представника відповідача-позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на частку нерухомого майна та доходів,-
На розгляді Брусилівського районного суду Житомирської області перебувала справа за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на частку нерухомого майна та доходів.
Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 10.09.2024 первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено частково в частині задоволення позовної вимоги про визнання за ОСОБА_2 права приватної власності на (одну четверту) ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , у задоволені решти позовних вимог ОСОБА_2 судом відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на частку нерухомого майна та доходів судом задовольняється частково, в частині визнання за ОСОБА_3 права приватної власності на (одну другу) ідеальну частку квартири АДРЕСА_2 , у задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат у виді судового збору.

При цьому до закінчення судових дебатів представниками сторін зроблено заяву про подальше надання доказів щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу.

11.09.2024 на адресу суду надійшло клопотання адвоката Мініча Г.Г. в інтересах відповідача - позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи. Адвокат Мініч Г.Г. просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 66000 грн., витрат на оплату судового збору за подання зустрічного позову в розмірі 6901,71 грн, витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 460,11 грн, витрати на оплату комісії банку в розмірі 147,24, поштові витрати в розмірі 55,54 грн.

18.09.2024 від представника позивача-відповідача адвоката Загарнюка Д.А. надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат, у якому він вказав на необґрунтованість витрат на правничу допомогу адвоката Мініча Г.Г. в зв`язку з розбіжностями в підтверджуючих документах щодо розміру витрат та дати їх понесення, в кількостях судових засідань, недоведеність факту підписання документів сторонами, не конкретизацію понесених витрат та їх не співмірність з обсягом наданих послуг. Також вказав на безпідставність стягнення витрат на банківські послуги. Просив розглядати справу без його участі.

18.09.2024 від представника відповідача-позивача адвоката Мініча Г.Г. надійшло заперечення на клопотання адвоката Загарнюка Д.А., у якому наведено деталізацію наданих адвокатом послуг Васьковському А.М. у даній справі.

В судове засідання учасники не з`явились, повідомлені належним чином, тому суд розглядає клопотання без їх участі на підставі ст. ст. 211, 223 ЦПК України.

Суд, вивчивши доводи клопотання про постановлення додаткового рішення та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-ч.3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 1 - 5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В такому випадку обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача-позивача ОСОБА_1 до завершення судових дебатів зазначено про подальше надання доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу та у встановлені ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки на підтвердження понесених витрат надав наступні докази:

- договір від 27.06.2023 про надання правової допомоги № 27/06-23/ФО, укладений між АБ "Григорія Мініча" та ОСОБА_3 у справі № 275/595/23 (а.с.84 т1),

- ордер на надання правничої допомоги адвокатом Мінічем Г.Г. у Брусилівському районному суді Васьковському А.М. (а.с.86 т.1)

- складові розміру гонорару , додаток до Договору № 1 від 27.06.2023,

- платіжні інструкції від 04.07.2023 та від 10.07.2023 на суму 40 000 грн та 37 000 грн відповідно,

- акт здачі-приймання наданих послуг до договору від 31.03.2024 у справі № 275/595/23 на суму 74 000 грн з підтвердженням перевірки електронних підписів,

- деталізація наданих послуг у клопотанні від 18.08.2024.

Суд враховує, що перелік наданих адвокатами послуг Васьковському А.М. у даній справі відповідає як поданим представником процесуальним документам, так і видам наданих послуг (часу та тривалості участі в судових засіданнях, переліку поданих процесуальним документам в інтересах сторони тощо). При цьому підписами сторін підтверджено факт погодження сторонами обсягу отриманих послуг та їх вартості.

Суд відхиляє доводи адвоката Загарнюка А.Д. про непідтвердження підписання акту від 31.03.2024, оскільки вказане відбулося з використанням електронних підписів, авторство яких ідентифіковано належним чином, вказані дії відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Суд також зауважує, що в відзиві та зустрічному позові представник ОСОБА_1 вказував на попередній розмір судових витрат на правничу допомогу у розмірі 43 000 грн та 34 000 грн відповідно.

Згідно постанови ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд враховує, що фактично ОСОБА_3 ніс витрати на правничу допомогу у даній справі як відповідач за первісним позовом, так і як позивач за зустрічним, обидва позови розглядались одночасно в межах розгляду даної справи, судові засідання відбувались щодо розгляду обох позовів, при цьому майнові вимоги первісного позову ОСОБА_2 задоволено на 13,4%, а ОСОБА_3 , - на 65,61%, тобто частково в обох випадках.

Тому суд частково погоджується з доводами адвоката Загарнюка А.Д. щодо не співмірності заявлених витрат ОСОБА_4 на правничу допомогу зі складністю відповідної роботи та її обсягом, оскільки обидва позови розглядалися в одному провадженні, що прискорило їх розгляд, предметом доказуванням за обома позовами були схожі обставини, а тому розмір витрат ОСОБА_3 в сумі 77 000 грн є дещо завищеним.

За наведених вище обставин, в зв`язку з частковою обгрунтованістю клопотання адвоката Загарнюка А.Д. про зменшення розміру судових витрат, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з обставин даної справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд вважає необхідним зменшити розмір правової допомоги на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ч.5 ст. 137 ЦПК України до суми 20 000 гривень.

Що стосується доводів клопотання в частині вирішення питання про стягнення судового збору, сплаченого ОСОБА_3 при зверненні до суду з зустрічним позовом та з заявою про його забезпечення, то вказане питання вирішені судом при ухваленні рішення 10.09.2024, а тому не можуть повторно вирішуватися при ухваленні додаткового рішення.

Що стосується стягнення з ОСОБА_2 як судових витрат банківської комісії, сплаченої ОСОБА_3 , то суд не вбачає підстав для такого, оскільки банківська комісія - це грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія береться також за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень, пряме дебатування. З огляду на вказане стягненню на користь сторони підлягають виключно судові витрати без врахування комісії, оскільки банк було обрано ОСОБА_3 самостійно, та банківська комісія за своєю суттю не є частиною судового збору чи судовими витратами, який встановлюється державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати. Комісію за обслуговування було стягнуто обраним позивачем банком за надання йому банківської послуги. Вказане відповідає висновкам Верхового Суду у справі № 523/12032/18 від 25.01.2023.

Водночас, підлягають до задоволення вимоги про стягнення витрат ОСОБА_3 на поштові послуги з направлення зустрічного позову, пропорційно до задоволеним вимогам: 64,80 грн * 65,61 = 42,51 грн.

Отже, заява сторони підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача-позивача адвоката Мініча Г.Г. - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на частку нерухомого майна та доходів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, судові витарти на поштові послуги в розмірі 42 (сорок дві) гривні 51 коп.

В іншій частині заяву про відшкодування судових витрат - залишити без задоволення.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя П.В. Миколайчук