Номер провадження: 22-ц/813/1851/24
Справа № 523/6609/22
Головуючий у першій інстанції Мурманова І.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 06 червня 2023 року у складі судді Мурманової І.М.,

встановив:

У червні 2022 року, Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», у якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 36828,63 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.01.2019 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Rav4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «BMW X3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Між Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» та ОСОБА_2 24.05.2018 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №34УА/0184558. На підставі даного Договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) відповідач визнав вину в настанні ДТП.

На підставі страхового акту АТ «СК Країна» здійснила виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі: 50000 гривень. Страховою компанією відповідача ПАТ «СК «Арсенал Страхування» було відшкодоване шкоду у розмірі: 13171 грн. 37 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 36828 грн. 63 коп., які позивач і просить стягнути з відповідача.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 06 червня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» залишені без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 06 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про пропуск строку позовної давності, оскільки суд першої інстанції не звернув увагу на Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України, які потребували застосуванню. Зокрема, пунктом 12 вказаних Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно, на час дії карантину, загальний строк позовної давності, встановлений в ст. 257 ЦК України, продовжується на строк дії карантину, тому судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права. Крім того, скаржником звернуто увагу на правову позицію Верховного Суду у правозастосуванні норм ст. 257 ЦК України разом з пунктом 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, висловлену у постанові від 07.09.2022 по справі № 679/1136/21. Оскільки Урядом України було продовжено строк дії карантину до 01.07.2023, тому і строки передбачені ст. 257 ЦК України було продовжено. Таким чином, закінчення строку дії карантину не впливає на позови, які подані до 01.07.2023, а тому строк позовної давності було продовжено у зв`язку з чим відмова у зв`язку із пропуском строку позовної давності є незаконною та підлягає скасуванню.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, що не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.01.2019 сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю ОСОБА_1 , який, керуючи транспортним засобом «Toyota Rav4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «BMW X3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Між Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» та ОСОБА_2 24.05.2018 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №34УА/0184558. На підставі даного Договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) відповідач визнав вину в настанні ДТП.

На підставі страхового акту АТ «СК Країна» здійснила виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі: 50000 гривень.

Судом також встановлено, що Полісом №АМ/6001905 ОСОБА_2 застрахував цивільну-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів (а.с.10). З повідомленням про настання страхового випадку до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» ОСОБА_2 звернувся 24.01.2019. Страхова справа № 52747. (а.с.6).

З заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 звернувся 11.02.2019 (а.с.7).

Згідно звіту № 0190-01-19 оцінки КТЗ автомобіля «BMW X3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ринкова вартість авто становить 512499,63 грн.; вартість відновлювального ремонту становить станом на 30.01.2019 року 104739,16 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу авто, станом на 30.01.2019 становить 61744,81 грн (а.с.15-28).

Згідно страхового акту № 34/52747/2.1.5.1 від 19.02.2019 затверджено суму до сплати у розмірі 50000 гривень (а.с.31). Відповідно до платіжного доручення № 2862 від 19.02.2019 ПАТ СК «Країна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі: 50000 гривень (а.с.32).

В подальшому, 28.02.2019 позивач АТ «СК Країна» звернулось до ПАТ «СК Арсенал Страхування» з претензією в порядку ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про здійснення виплати страхового відшкодування у 30-ти денний термін у розмірі: 50000 гривень (а.с.33).

Відповідно до платіжного доручення (а.с.34) 06.05.2019 ПАТ «СК Арсенал Страхування» на рахунок АТ «СК Країна» здійснило виплату у сумі: 13171, 37 гривень .

В подальшому, 25.10.2019 АТ «СК Країна» звернулась до ОСОБА_1 з претензією про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування заяви страховик зазначив, що страхова компанія ПрАТ «СК Арсенал Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі: 13171,37 гривень, таким чином різниця вартості відшкодування становить 36828, 63 гривень. ОСОБА_1 запропоновано в найкоротший термін, але не пізніше ніж 30 днів, здійснити виплату різниці збитків 36828, 63 гривень (а.с.36).

Отже, з огляду на досліджені докази судом встановлено, що винним в ДТП є відповідач у справі ОСОБА_1 , страхова компанія винуватця ДТП здійснила виплату у сумі: 13171,37 гривень, різниця вартості становить - 36828,63 гривень, страхувальником, тобто позивачем здійснено виплату в сумі: 50000 гривень.

Залишаючи без задоволення позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», районний суд виходив з того, що право на пред`явлення позову в порядку регресної вимоги до відповідача у позивача виникло 06.05.2019, тобто з дня коли позивач дізнався, що його вимоги з повного страхового відшкодування задоволені лише в частині, а саме на суму 13171, 37 грн, разом з цим, позов до суду надійшов лише 23.06.2022, згідно вихідної дати проставленої на позовній заяві, позов зареєстровано 14.06.2022, а відтак, судом встановлено, що позивачем пропущено строки на пред`явлення позову.

Проте апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частини шостої статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У разі наявності юридичних фактів передбачених статтею 993 ЦК України відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність обох учасників ДТП на момент ДТП була застрахована. Позивачем була здійснена виплата страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в сумі 50000 грн власнику транспортного засобу «BMW X3», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Страхова компанія відповідача, який визнав свою вину у вчиненні ним ДТП частково компенсувала позивачу вищевказану суму та здійснила виплату на користь позивача в сумі 13171,37 грн, тому у Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» виникло право суброгації з моменту виникнення страхового випадку 24.01.2019.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що 11.04.2023 від представника ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій він просить застосувати в даній справі строк позовної давності і відмовити позивачу у зв`язку з пропуском ним строку позовної давності (а.с. 69-71).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

В постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року у справі № 728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Враховуючи, що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, звернення Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», з даним позовом відбулось у межах позовної давності.

Відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо спливу позовної давності та необхідність захисту права на підставі ч.5 ст.267 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи, що карантин неодноразово продовжувався Кабінетом Міністрів України та діяв на момент подання в червні 2022 року цього позову, висновок місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», з підстав пропуску позовної давності ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

З огляду на зазначене рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених частиною першою статті 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, понесені позивачем Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позову у розмірі 2 481,00 грн та судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 3 721,50 грн за подання апеляційної скарги, що разом становить 6 202,50 грн, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 .

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України дана справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 06 червня 2023 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» () на відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації 36828 (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень, 63 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» () судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 481,00 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 3 721,50 грн, разом у розмірі 6 202 (шість тисяч двісті дві) гривен 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева