Справа № 669/217/24
Провадження № 2/669/122/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бабоян А.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в смт.Білогіря цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

04.03.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (надалі ТОВ «ВЕЛЛФІН»/позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №1475811 від 04.03.2021 року у розмірі 30000,00грн. та 3028,00грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову посилається на те, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності.

04.03.2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 1475811 від 04 березня 2021 року в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного Договору про споживчий кредит ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає позичальнику грошові кошти в сумі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктами 1.3, 1.4 Договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між позичальником і позикодавцем.

04.04.2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до Договору про споживчий кредит №1475811 від 04.03.2021 року, згідно якої сторони дійшли згоди внести зміни до п.1.1. Договору у розділ «Предмет договору», відповідно якого останньому надано у позику грошові кошти у сумі 10000,00грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені в п.1.5 цього Договору та в п.1.3 Договору у розділ «Термін дії договору», згідно якого строк дії Договору становить 61 день, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Позичальник також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відсотками, у разі наявності, у загальній сумі 3040,00грн., які він повинен був сплатити у строк до 04.04.2021 року.

04.05.2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до Договору про споживчий кредит №1475811 від 04.03.2021 року, згідно якої сторони дійшли згоди внести зміни до п.1.1. Договору у розділ «Предмет договору», відповідно якого останньому надано у позику грошові кошти у сумі 10000,00грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені в п.1.5 цього Договору та в п.1.3 Договору у розділ «Термін дії договору», згідно якого строк дії Договору становить 91 день, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Позичальник також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відсотками, у разі наявності, у загальній сумі 2755,00грн., які він повинен був сплатити у строк до 04.05.2021 року.

Позивачем в порядку встановленому п.1.4 Договору про споживчий кредит через оператора послуг платіжної інфраструктури Platon на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 10000,00грн., що підтверджується повідомленням №580/02 від 21.02.2024 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів.

Позивачем належним чином виконані умови Договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів.

Згідно п.1.5.1 Договору позики, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 0,95% від суми позики, але не менше ніж 50 копійок за перший день користування позикою; 0,95 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього Договору.

Відповідно до п.1.1, 1.5.1 Договору про споживчий кредит, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 21.02.2024 року становить 30000,00 грн., з яких: 10000 грн. - основний борг; 20000,00 грн. - заборгованість по відсотках.

Реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір про споживчий кредит було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст. 6, 627 ЦК України, ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.

Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по Договору про споживчий кредит не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, що порушує законні права та інтереси позивача, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про споживчий кредит в розмірі 30000,00 грн., а також 3028,00 грн. судового збору.

Представник позивача ТОВ «ВЕЛЛФІН» в судове засідання не з`явився, в поданій заяві позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 , своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 13 березня 2024 року строк, відзив на позовну заяву не подав. Тому, відповідно до ч.8 ст.178,ст.280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись із письмовими заявою та клопотанням представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04.03.2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 1475811, згідно умов якого Позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором грошові кошти в позику в сумі 10000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 03.04.2021 року, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього Договору.

Згідно з умовами, визначеними пунктом 1.5.1 Договору, протягом строку позики, встановленого п. 1.3 Договору, розмір основних процентів складає: 0,95 % від суми позики, але не менше ніж 50 гривень за перший день користування позикою; 0,95 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в пункті 1.3 договору. Нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

Відповідно до п. 7.2 договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті позикодавця.

04.04.2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 1475811 від 04.03.2021року, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1. договору, виклавши у наступній редакції: «Позикодавець надає Позичальникові на умовах, передбачених даним договором, грошові кошти в позику у сумі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у п. 1.5 цього Договору». Сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.3 Договору у розділі «Термін дії договору», виклавши їх у наступній редакції: «Строк дії договору 61 день, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Положенням п. 3 додаткової угоди сторони дійшли згоди, що позичальник також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відростками, у разі наявності, у загальній сумі 3040,00 грн., які він повинен був сплатити у строк до 04.04.2021 року».

04.05.2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору № 1475811 від 04.03.2021 року. Відповідно до додаткової угоди № 2 сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1. договору у розділі «Предмет договору», виклавши у наступній редакції: «Позикодавець надає Позичальникові на умовах, передбачених даним договором, грошові кошти в позику у сумі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у п. 1.5 цього Договору». Сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.3 договору у розділі «Термін дії договору», виклавши їх у наступній редакції: «Строк дії договору 91 день, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Положенням п. 3 додаткової угоди сторони дійшли згоди, що позичальник також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відростками, у разі наявності, у загальній сумі 2755,00 грн., які він повинен був сплатити у строк до 04.05.2021 року.

ТОВ «ВЕЛЛФІН» свої зобов`язання за договором виконав, надав Відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» №580/02 від 21.02.2024 року.

Згідно розрахунку заборгованості за Договором позики №1475811 від 04.03.2021 року вбачається, що станом на 21.02.2024 року заборгованість становить 30000,00 грн., що складається з: 10000,00 грн. - основний борг; 20000,00 грн. - заборгованість по відсоткам.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу надання банківських послуг, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Оскільки кредитний договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

В силу ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №1475811 від 04.03.2021 року належним чином не виконує, у зв`язку з чим, має заборгованість в розмірі 30000,00 грн., з яких 10000 грн. основний борг; 20000,00грн. сума заборгованості за відсотками за період з 04.03.2021 року до 04.05.2021 року. Відповідачем не спростовано наявність укладеного договору, як і не надано доказів погашення заборгованості в строки, визначені договором, а тому суд приходить до переконання, що основна сума боргу у розмірі 10000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог в частині стягнення 20000,00 гривень заборгованості за відсотками, то суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, враховуючи зміст додаткових угод № 1, 2 згідно яких внесені за згодою сторін зміни до договору про споживчий кредит № 1475811 від 04.03.2021 року, останній укладений строком на 91 день, тобто до 04.05.2021 року, надані позивачем докази не містять умов про пролонгацію строку дії договору, тому ТОВ «ВЕЛЛФІН» має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 04.05.2021 року. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, а тому заборгованість по нарахованих процентах за користування позикою у розмірі 20000,00 грн. розрахована позивачем до 21.02.2024 року, виходить за межі строку користування позикою.

Зважаючи на вказане, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору №1475811від 04.03.2021 року.

Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 10095,00 грн. (10000,00 грн. - сума кредиту за договором + 95,00 грн. - проценти за користування кредитом за період з 04.03.2021 року по 04.05.2021 року), внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1018,92 грн. (позов задоволено на 33,65%).

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 11, 202, 205, 207, 512, 514, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст. 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 128, 131, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 274, 275, 279, 280, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (, адреса 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 1475811 від 04.03.2021 року в розмірі 10095,00 грн. з яких: 10000,00грн. - заборгованість по тілу кредиту; 95,00грн. - сума заборгованості за відсотками за період з 04.03.2021 року по 04.05.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» судовий збір в сумі 1018,92грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18 квітня 2024 року.

Повне найменування сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, .

відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Суддя Наталія БАРАБОЛЯ