Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2024 р. Справа153/1330/24

Провадження2/153/331/24-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скржешевський Максим Станіславович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скржешевський Максим Станіславович, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Вказав, що 10 жовтня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для розірвання шлюбу є те, що у подружжя відсутні спільні інтереси, у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. На теперішній час подружжя не підтримує шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет, між ними втрачено почуття любові і поваги, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, оскільки суперечите особистим інтересам позивача та відповідача. Просить суд розірвати шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 10 жовтня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №3111. Після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище « ОСОБА_4 ». Крім цього, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з позовною заявою і до досягнення повноліття, з врахуванням індексу інфляції на час їх виплати.

Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 21.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання з повідомленням сторін на 17.09.2024 о 09 годині 00 хвилин.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Скржешевський М.С., в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Скржешевський М.С., надіслав заяву, вх.№5457 від 28.08.2024. в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився,про день та час розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 . Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло.

Відмітка на поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України свідчить про те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданого 10.07.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 10.10.2015 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_4 », актовий запис №3111 (а.с.9).

Із копії паспорта громадянина України, серія НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, зареєстроване місце її проживання: АДРЕСА_2 (а.с.10-11).

Із копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_2 , копії та відповіді №748318 від 20.08.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.13-17, 22).

Із копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Бузова Києво-Святошмнського району Київської області народилася ОСОБА_3 батьками якої зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6).

Із копії витягу з реєстру територіальної громади №2023/006503766 від 18.08.2023 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована по АДРЕСА_3 (а.с.7).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст.1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

З урахуванням небажання позивача підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов є обґрунтованим і суд має підстави для розірвання шлюбу.

Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу.

Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданого 10.07.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), позивач ОСОБА_1 після державної реєстрації шлюбу своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » змінила на прізвище чоловіка « ОСОБА_4 ». У позовній заяві ОСОБА_1 заявила вимогу про залишення їй прізвища « ОСОБА_4 » після розірвання шлюбу.

Враховуючи вказані обставини, суд має підстави після розірвання шлюбу залишити позивачеві ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_4 ».

Вирішуючи питання заявлених позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд оцінює усі докази, що є у справі, у їх сукупності, та вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати дитину.

Суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати малолітню дитину.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину, а саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п.17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін.

Згідно статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини та приписи ч. 7, 8 ст. 7 СК України зобов`язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якої перебуває малолітня дитина та стосовно якої відсутні відомості про її доходи, а також відповідача щодо якого відсутні відомості про його доходи, непрацездатність, стан здоров`я, наявність у нього інших утриманців, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за необхідне в інтересах дитини стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Суд вважає, що аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі будуть достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 19.08.2024, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки саме з 19.08.2024.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при подачі позову і документально підтверджені квитанцією про сплату №9527-4837-4052-9981 від 16.08.2024 в частині розірвання шлюбу, за правилами ст.141 ч.1 ЦПК України покладаються на відповідача у розмірі, встановленому п.п.3 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів на утримання дитини, а тому, в порядку ст.141 ч.1 ЦПК України, має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 137, 141, 247, 263, 264, 265, 430 ЦПК України і на підставі ст.ст. 4, 24, 56, 84, 110, 112, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скржешевський Максим Станіславович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 10 жовтня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №3111.

Прізвище позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 19 серпня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття з врахуванням індексу інфляції на час їх виплати.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , судовий збір в дохід держави в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 17.09.2024.

Суддя Р.В. Швець