Справа № 455/190/24
Провадження № 2/455/181/2024
31 січня 2024 року м.Старий Самбір
Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Пошивак Ю.П.,
розглянувши матеріали цивільної справи №455/190/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Карпатський замок» про захист прав споживачів,
26.01.2024 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Костків Н.С. звернулася до суду з позовною заявою до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Карпатський замок» про захист прав споживачів, в якій просить:
- розірвати договір №В-2/1/5/25 про сплату внесків у Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Карпатський замок» від 30.07.2021 року, укладений між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Карпатський замок» та ОСОБА_1 ;
- стягнути із Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Карпатський замок» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 911870,00 гривень 00 копійок.
- судові витрати покласти на відповідача.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позов ОСОБА_1 подано до Старосамбірського районного суду Львівської області з порушенням правил підсудності, а тому його необхідно направити за підсудністю до іншого суду з наступних підстав.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил предметної та суб`єктної юрисдикції, інстанційної юрисдикції та територіальної юрисдикції (підсудності).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як убачається з укладеного між сторонами договору №В-2/1/5/25 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Карпатський замок» від 30.07.2021 року, його предметом є надання позивачкою грошових коштів (внесків) на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , по закінченню якого та після введення до експлуатації об`єкта, відповідач зобов`язується передати позивачці обумовлену договором квартиру та всі документи, необхідні для реєстрації права власності на об`єкт нерухомості.
Зі змісту договору вбачається, що ОСОБА_1 є асоційованим членом житлово-будівельного кооперативу «Карпатський замок».
Таким чином, на спірні правовідносини поширюються норми Закону України «Про кооперацію».
Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію», пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.
Оскільки, предметом спору між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Карпатський замок» та асоційованим членом цього кооперативу не є надання (споживання) послуг в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», то підсудність вказаного спору повинна визначатися виходячи з природи правовідносин, що склалися між сторонами, на підставі частини 2 статті 27 ЦПК України.
Так, за приписами статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. позови до юридичної особи пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням юридичної особи Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Карпатський замок» є: м.Чернівці, вул.Салтикова-Щедріна, будинок №18, що територіального належить до юрисдикції (підсудності) Першотравневого районного суду м. Чернівці.
Доводи сторони позивачки про те, що на спірні правовідносини поширюється Закон України «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу та відхиляються судом, оскільки існуючі правовідносини між сторонами є відносинами між асоційованим членом кооперативу та самим кооперативом, такі відносини засновані на членстві ОСОБА_1 у кооперативі. Грошові кошти, сплачені позивачкою, не є оплатою за товари чи послуги, що їх надає кооператив, а є паєм, що їх внесла позивачка у зв`язку із набуттям статусу асоційованого члена житлово-будівельного кооперативу.
Так, у позовній заяві представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Костків Н.С. наводить положення частини 5 пункту 1 статті 28 ЦПК України, за якою позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до статті 1-1 Закону цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року роз`яснив, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).
Згідно із статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.
Отже, за приписами вищезазначеного закону статус споживача набуває особа, яка замовляє певний товар, роботу чи послугу в його виробника чи продавця. Підставою для виникнення відносин між споживачем та продавцем є відповідний споживчий договір. Натомість у випадку, якщо певні матеріальні блага особа отримує не у зв`язку із укладеним договором, а з інших підстав, в тому числі у зв`язку із членством особи в кооперативі, а оплата, яку ця особа проводить не є платою за товари та/або послуги, а є паєм (членським внеском такої особи), який сплачується саме у зв`язку із відносинами членства, то, на думку суду, така особа не виступає в якості споживача в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».
Частиною 9 статті 187 ЦПК України визначено, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
За встановлених обставин справи та вимог процесуального закону, суд вважає, що наявні підстави для передачі справи на розгляд до Першотравневого районного суду м. Чернівці за підсудністю, оскільки з урахуванням сутності предмету спору, його суб`єктного складу, непоширення на цей спір підсудності за вибором позивачки як споживача послуг, робіт чи товарів, для вказаної справи слід застосовувати лише загальну територіальну підсудність, тобто позов до юридичної особи-кооперативу слід пред`являти позивачці за місцезнаходженням такої юридичної особи (ч.2 ст. 27 ЦПК України).
Керуючись ст. 37, 31, 187 ЦПК України, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Суддя Пошивак Ю.П.