Номер провадження: 22-ц/813/4350/24
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго»,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 а на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 січня 2024 року у складі судді Кісельова В.К.,

встановив:

У листопаді 2022 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» (далі АТ "СК "ІНГО"), у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь 59965,46 грн. страхового відшкодування понесених витрат на лікування; 85014,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності та 7248,97 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою.

В обґрунтування заявленого позову зазначав, що 27.01.2020 близько 08 год. 10 хв. на 455 км. автошляху Київ-Одеса відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем MAN, р.н. НОМЕР_1 , грубо порушив пункти 2.3.б), 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, а саме: автомобіля «Skoda Superb», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з задньою частиною автопоїзда DAF, р.н. НОМЕР_3 , з н/причепом р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , причепа р.н. НОМЕР_5 автопоїзда DAF, р.н. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_4 , який зупинився перед іншим автопоїздом RENAULT, р.н. НОМЕР_7 , з напівпричепом, р.н. НОМЕР_8 , під керуванням ОСОБА_5 , після чого відбулось зіткнення автобуса MAN, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з задньою частиною автопоїзда DAF, р.н. НОМЕР_6 , н/причеп ,р.н. НОМЕР_5 . В подальшому легковий автомобіль HYNDAI, р.н. НОМЕР_9 , під керуванням ОСОБА_6 , зіткнувся з задньою частиною автобуса MAN, р.н. НОМЕР_1 . Легковий автомобіль Ford Transit, р.н. НОМЕР_10 , під керуванням ОСОБА_7 зіткнувся з напівпричепом автопоїзда DAF, р.н. НОМЕР_6 . Автопоїзд DAF, р.н. НОМЕР_11 , з н/п, НОМЕР_12 , під керуванням ОСОБА_8 зіткнувся з вантажним автомобілем IVECO, р.н. НОМЕР_13 , під керуванням ОСОБА_9 .

Внаслідок даної ДТП, водій автомобіля марки «Skoda Superb», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження.

Позивач ОСОБА_1 є особою, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю. Так, позивачу заподіяна: шкода, пов`язана з понесеними витратами на лікування, шкода пов`язана зі стійкою втратою працездатності та моральна шкода.

За вищевказаним фактом уповноваженими органами було внесено відомості до ЄРДР під № 00000062 та розпочате досудове розслідування. 28.05.2020 прокурором відділу прокуратури Одеської області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 00000062 стосовно підозрюваного ОСОБА_2 , 1971 р.н., за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного.

В ході проведення розслідування страхового випадку відсутні жодні докази, які б підтверджували той факт, що позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Також підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження закрито за статтею 286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода, і жодних підстав для перекваліфікації немає.

Викладене вище свідчить, що позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену йому шкоду.

Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, Позивач вирішив відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від Відповідача.

В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля MAN, р.н. НОМЕР_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ "СК "ІНГО" згідно полісу № НОМЕР_14 , який діяв на момент настання ДТП станом на 27.01.2020, то АТ "СК "ІНГО", як страховик, є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Позивач вирішив спочатку у досудовому порядку спробувати отримати належне йому страхове відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду. І для одержання такого страхового відшкодування в його інтересах вчинялися наступні дії:

02.11.2020 відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України Про ОСЦПВВНТЗ представником за довіреністю ОСОБА_10 було надіслано на поштову адресу АТ "СК "ІНГО" повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами.

03.03.2021 Відповідач повідомив представника позивача листом за вих. №2323012 від 02.02.2021 про прийняте рішення, а саме про те, що відсутні підстави для настання цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_2 , немає документу, згідно якого встановлено причинно наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою водія ОСОБА_2 та заподіяною шкодою здоров`ю ОСОБА_1 в ДТП від 27.01.2020, а тому на даний момент не настав страховий випадок у розумінні ст. 6 Закону, так як однією з складових цивільно-правової відповідальності є наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.

Оскільки таке рішення страховика суперечить вимогам чинного законодавства України, то позивачем прийнято рішення звернутися в суд за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 23 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення у повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд просить суд рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що обґрунтованість вимог позивача підтверджується поданими відповідачу заявами на виплату страхового відшкодування та долученими до них та до Повідомлення про ДТП документами відповідно до вимог ст. 35 Закону №1961-IV. Факт того, що подія яка відбулася є дорожньо-транспортною пригодою підтверджується тим, що вона відбулася під час руху транспортного засобу і внаслідок цієї події ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Саме такі вимоги визначені ч. 1.12 ст. 1 Закону №1961-IV. Даний факт підтверджується відомостями, що містяться в таких документах, як постанова про закриття кримінального провадження №00000062 від 28.05.2020 та довідка про ДТП. Факт того, що транспортний засіб є забезпечений, підтверджується діючим полісом ОСЦПВВНТЗ АО4256766 на дату настання ДТП та внесеними відомостями про цей поліс в базу МТСБУ. Факт того, що цивільно-правова відповідальність особи є застрахована, підтверджується тим, що водій правомірно володів забезпеченим транспортним засобом, оскільки інше не встановлено ні законом, ні рішенням суду. Факт заподіяння внаслідок даної події шкоди здоров`ю підтверджується такими документами, як довідкою про ДТП, яка долучена Відповідачем 04.01.2023 року за вх. №263/23-Вх., в графі ІІ якої зазначено - Відомості про потерпілих: 1. ОСОБА_1 , травмований. Таким чином, причинно-наслідковий зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою, що трапилась 27.01.2020 та отриманими травмами позивачем встановлено причинно-наслідковий зв`язок органами досудового розслідування та підтверджено як постановою про закриття кримінального провадження №00000062 від 28.05.2020, довідкою про ДТП, так і медичними документами, оскільки дана дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю водія забезпеченого транспортного засобу MAN, р.н. НОМЕР_1 , який порушив Правила дорожнього руху України, та внаслідок цієї події водію автомобіля «Skoda Superb», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 заподіяно шкоду здоров`ю. Отже, дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась 27 січня 2020 року за участю автомобіля марки MАN, д.н.з. НОМЕР_1 і внаслідок, якої постраждав ОСОБА_1 є страховим випадком.

Також у апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що відсутність безпосереднього зіткнення між автомобілями MAN, р.н. НОМЕР_1 та «Skoda Superb», р.н. НОМЕР_2 , не може свідчити про відсутність страхового випадку в силу ст. 6 Закону України №1961-IV, оскільки дана ДТП відбулась за участі забезпеченого транспортного засобу (MAN, р.н. НОМЕР_1 ), та внаслідок цієї події у водія MAN, р.н. НОМЕР_1 настала цивільно-правова відповідальність, так як наслідками даної події завдана шкода здоров`ю фізичній особі (Позивачу), оскільки відсутні будь - які докази умислу Позивача чи непереборної сили, за яких особа звільняється від настання цивільно-правової відповідальності в силу ст. 1187 ЦК України.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від АТ «СК «ІНГО» не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, що не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без виклику учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 368, ч.1 369 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду в повній мірі не відповідає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області Трофимова В.С. від 28.05.2020 було закрито кримінальне провадження №00000062 від 27.01.2020 стосовно підозрюваного ОСОБА_2 , 1971 року народження, за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного.

З вищевказаної постанови вбачається, що 27.01.2020 близько 08:10 годині на а/д Київ-Одеса ділянка 455 км. трапилось зіткнення автомобіля «Skoda Superb» р/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 з задньою частиною автопоїзда DAF р/з НОМЕР_15 та н/причепа р/з НОМЕР_16 6355X1 під керуванням ОСОБА_11 , після чого контактував з причепом р.н. НОМЕР_17 XI автопоїзда DAF р.н. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_4 , який зупинився перед іншим автопоїздом RENAULT р.н. НОМЕР_7 з напівпричепом р.н. НОМЕР_18 під керуванням ОСОБА_5 , після чого відбулось зіткнення автобуса MAN (автолюкс) р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з задньою частиною автопоїзда DAF р.н. НОМЕР_6 н/причеп р/з НОМЕР_5 . В подальшому легковий автомобіль HYNDAI р/з НОМЕР_9 під керуванням ОСОБА_6 , зіткнувся з задньою частиною автобуса MAN (автолюкс) р.н. НОМЕР_1 . Легковий автомобіль Ford Transit р.н. НОМЕР_19 під керуванням ОСОБА_7 зіткнувся з напівпричепом автопоїзда DAF р.н. НОМЕР_6 . Автопоїзд DAF р.н. НОМЕР_11 з н/п НОМЕР_20 під керуванням ОСОБА_8 зіткнувся з вантажним автомобілем IVECO р.н. НОМЕР_13 під керуванням ОСОБА_9 .

В результаті ДТП водій автобуса ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув на місці, а пасажири автобуса доставлені до лікарні з тілесними ушкодженнями різного ступеню тяжкості.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 27.01.2020 приблизно о 08 годині 10 хвилин водій ОСОБА_2 грубо порушив пункти: 2.3. б); 12.2; 12.3 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 і які зобов`язують водія:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від ; керування цим засобом у дорозі.»

п. 12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.»

Порушення виразились в тому, що в зазначений день та час водій ОСОБА_2 керуючи технічно справним автобусом «MAN» р/з НОМЕР_1 , рухався по горизонтальному, асфальтобетонному, дорожньому покритті, в умовах ожеледі, при обмеженій туманом видимості проїзної частини, автодороги «Київ-Одеса», збоку міста Одеса в напрямку міста Київ, на якій організований двосторонній рух та проїзна частина має по три смуги руху в обох напрямках, зустрічні напрямки руху розділені бетонним відбійником, біля села В. Балка Біляївського району Одеської області на ділянці 455 км вказаної автодороги вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не слідкував, рухаючись зі швидкістю 70 км/год, перевищив допустиму швидкість руху за умовами видимості, чим позбавив себе можливості зупинити транспортний засіб у межах видимості проїзної частини та здійснив зіткнення з задньою частиною вантажного автомобіля «IVECO» р/з НОМЕР_13 під керуванням ОСОБА_9 , який здійснював рух в попутному напрямку та задньою частиною автопоїзда у складі тягача DAF р/з AІ 1046НХ та напівпричепа р/з НОМЕР_21 під керуванням ОСОБА_4 , який зупинився на проїзній частині перед перешкодою.

В результаті дорожньо-транспортної події пасажирка автобуса «MAN» р/з НОМЕР_1 ОСОБА_12 1986 р.н. отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої стінки правої орбіти, синця повік правого ока. Вказані тілесні ушкодження спричинили тривалий розлад здоров`я отроком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.п 2.2.2 та 4.6 Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії тілесних пошкоджень середньої тяжкості.

Окрім цього, водій автобуса «MAN» р/з НОМЕР_1 ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Отже з вищевказаної постанови убачається, що в діях ОСОБА_2 був наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 , на час ДТП, а саме 27.01.2020 близько 08:10 годині на а/д Київ-Одеса ділянка 455 км. керував автомобілем «Skoda Superb» р/з НОМЕР_2 .

Згідно матеріалів кримінального провадження №00000062 від 27.01.2020р. стосовно підозрюваного ОСОБА_2 , 1971 року народження, за ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_1 був визнаний потерпілим.

З постанови про закриття кримінального провадження вбачається послідовність зіткнення транспортних засобів, первісно трапилось зіткнення автомобіля «Skoda Superb» р/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 із задньою частиною автопоїзда DAF р/з НОМЕР_15 та н/причепа р/з НОМЕР_22 під керуванням ОСОБА_11 , після чого контактував з причепом р.н. НОМЕР_17 XI автопоїзда DAF р.н. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку транспортно-трасологічної експертизи від 07.05.2020 №169-А, який вказано у постанові про закриття кримінального провадження, автомобіль «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 контактував передньою правою боковою частиною із задньою лівою частиною н/причепа, номерний знак НОМЕР_23 у складі тягача «DAF», номерний знак НОМЕР_3 , а також автомобіль «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_2 контактував лівою боковою частиною із задньою правою частиною н/причепа, номерний знак НОМЕР_8 у складі тягача «RENAULT», номерний знак НОМЕР_7 .

Отже, первісним зіткненням було саме зіткнення автомобіля «Skoda Superb» р/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 з задньою частиною автопоїзда DAF р/з НОМЕР_15 та н/причепа р/з НОМЕР_22 під керуванням ОСОБА_11 , після чого контактував з причепом р.н. АІ2717XI автопоїзда DAF р.н. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_4 , при цьому безпосереднього контакту автомобілів «Skoda Superb» р/з НОМЕР_2 та автобуса «MAN», номерний знак НОМЕР_1 не було.

На момент зіткнення автомобіля автобуса «MAN», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 із задньою частиною автопоїзда DAF р.н. НОМЕР_6 н/причеп р/з НОМЕР_5 , що і спричинило наслідки у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_12 , автомобіль Skoda Superb», р/з НОМЕР_2 вже був пошкоджений, в результаті попереднього зіткнення.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що між діями ОСОБА_2 та заподіянням шкоди позивачу ОСОБА_1 відсутній причинно-наслідковий зв`язок, а тому відповідно не настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, відтак, подія, що мала місце 27.01.2020 не є страховим випадком у розумінні ст.6 Закону, а тому відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Проте апеляційний суд не може повністю погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ») страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.988 ЦК України, ст.20 Закону України «Про страхування» обов`язок страховика по виплаті страхового відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Істотною умовою договору страхування серед інших є визначення страхового випадку (ст.982 ЦК України).

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з чч.16-18 статті 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Велика Палата Верховного Суду у п.п.40-42 своєї постанови від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 вказує, що внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода може бути завдана як власникам (володільцям), наприклад, транспортних засобів, так і третім особам, зокрема пасажирам, пішоходам. Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені у частині першій статті 1188 ЦК України, а особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки третім особам, - частиною другою цієї статті. Приписи останньої та пункту 36.3 статті 36 Закону N 1961-IV застосовні у тому разі, якщо декілька осіб є саме відповідальними за завдану шкоду, тобто якщо вони спільними неправомірними діями чи бездіяльністю її завдали. За таких умов не має значення вина кожного з них у завданні шкоди. Останню вони зобов`язані відшкодувати у відповідній пропорції незалежно від вини.

Припис пункту 36.3 статті 36 Закону N 1961-IV розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що 27 січня 2020 року мала місце ДТП: зіткнення автомобіля «Шкода», д/н НОМЕР_2 , під керуванням Позивача, з автомобілем «ДАФ», д/н НОМЕР_3 , на н/ п, д/н НОМЕР_4 , після чого контактував з н/п , д/н НОМЕР_5 , автопоїзда «ДАФ», д/н НОМЕР_6 , який зупинився перед іншим автопоїздом «Рено», д/н НОМЕР_7 , з п/п АВ 42 91 ХК, після чого відбулось зіткнення автобуса «МАН», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 із задньою частиною автопоїзда «ДАФ», д/н НОМЕР_6 , н/п д/н НОМЕР_5 . В подальшому легковий автомобіль «Хюндай», д/н НОМЕР_9 , під керуванням водія ОСОБА_6 зіткнувся із задньою частиною автомобіля «МАН» АА 43 91 ОО. Легковий автомобіль «Форд», д/н НОМЕР_24 , зіткнувся із напівпричепом автопоїзда «ДАФ», д/н НОМЕР_6 . Автопоїзд «ДАФ», д/н НОМЕР_11 , з н/п НОМЕР_12 , зіткнувся з вантажним автомобілем «Івеко», д/н НОМЕР_13 . В результаті ДТП водій автобуса ОСОБА_2 загинув на місці, а пасажири автобуса доставлені до лікарні з тілесними ушкодженнями різного ступеню тяжкості.

За вищевказаним фактом уповноваженими органами було внесено відомості до ЄРДР під № 00000062 та розпочате досудове розслідування.

28.05.2020 року прокурором відділу прокуратури Одеської області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 00000062 стосовно підозрюваного ОСОБА_2 , 1971 р.н., за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного. Проте закриття провадження з таких підстав не є реабілітуючим та не свідчить про відсутнісутність складу правопорушення в діях загиблого. Постанова не оскаржена.

При цьому, з наявних у справі копії матеріалів вищевказаного кримінального провадження №00000062 встановлено, що у даній дорожній ситуації водій автобуса «MAN», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2., 12.6 (г), 12.3. ПДД, в тому числі водій ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти зіткнення транспортних засобів шляхом зменшення швидкості руху автомобіля «MAN», р.н. НОМЕР_1 .

Звертаючись до суду із вказаним позовом та у апеляційній скарзі, ОСОБА_1 наголошував на тому, що досудовим розслідуванням встановлено, що дана ДТП сталася внаслідок порушення саме водієм ОСОБА_2 вимог п.2.3. б), 12.2 ПДД.

Разом з тим, з матеріалів справи також вбачається, що заперечуючи проти позову, відповідачем АТ «СК ІНГО» було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначав, що винуватцем ДТП, яка сталася 27.01.2020, відповідно до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.03.2020 водія автомобіля «Хюндай» д/н НОМЕР_9 , ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З вищенаведеного вбачається, що в дорожньо-транспортній пригоді наявна спільна вина обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, вина водія ОСОБА_2 та водія ОСОБА_6 .

При цьому, апеляційний суд зауважує, що позивачем до участі в справі не залучено ОСОБА_6 , як особу, вина якої підтверджена рішенням суду. Встановлення ступеню вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, що впливає на розмір відшкодування, неможливо без належного складу учасників справи відповідачів, оскільки визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Разом з цим, залучення співвідповідача чи заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України, та не може здійснюватися за ініціативою суду.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи.

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи та без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому.

За клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено ст. 51 ЦПК України.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2021 року у справі № 677/1893/18 (провадження № 61-18281св20).

Отже, колегія суддів доходить до висновку про те, що позивачем до участі в справі не залучено ОСОБА_6 , як особу, вина якої підтверджена рішенням суду.

Враховуючи викладене, відсутність повноважень у суду апеляційної інстанції на залучення до справи співвідповідача, рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних ОСОБА_1 , а в іншій оскарженій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 а задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 січня 2024 року змінити, шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда