ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з сімейних правовідносин за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Дніпро) про визнання недійсним шлюбу та анулювання актового запису, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2023року,

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2022року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Дніпро)-Індустріальний відділ ДРАЦС в якому виклав вимогу визнати недійсним, через фіктивність, шлюб зареєстрований 20 серпня 2022року Індустріальним відділом ДРАЦС між сином заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; інша вимога анулювати актовий запис № 676 від 20 серпня 2022року Відділу ДРАЦС про шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вилучити і повернути Індустріальному відділу ДРАЦС відповідне Свідоцтво.

Існування таких вимог позивач пов`язував із тим, що ОСОБА_3 , котрий зник безвісти при виконанні бойового завдання, ніколи спільно не проживав з ОСОБА_2 , не був пов`язаний з нею спільним побутом і не мав жодних взаємних прав та обов`язків не був у стосунках із відповідачкою та не створював сім`ю.

На фіктивність шлюбу, на думку позивача, вказували ті обставини, що ОСОБА_5 , маючи хороші родинні стосунки із родичами жодного разу не повідомляв про стосунки з ОСОБА_6 і не висловлював наміри створити сім`ю чи одружитися з останньою.

Інша обставина щодо фіктивності зареєстрованого шлюбу, якою заявник обґрунтовував свої вимоги є те, що після звістки про зникнення сина, фактичну його загибель, ОСОБА_6 жодним чином не виявляла інтерес до ОСОБА_7 , не цікавилася його долею, не зв`язувалася із військовою частиною в якій він служив, та більше того має особисті стосунки з іншою особою та веде аморальний спосіб життя про що повідомляє на її особистій сторінці в соціальних мережах.

Реєстрацію шлюбу ОСОБА_1 пояснював необхідністю вирішення юридичних питань пов`язаних із службою сина, отриманням права на додаткову відпустку за сімейними обставинами і відсутністю реальної волі ОСОБА_7 а на реєстрацію шлюбу через перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Позовні вимоги про анулювання актового запису та вилучення відповідного свідоцтва, позивач пов`язував із необхідністю врегулювання правових питань та тим, що виключно Індустріальний відділ ДРАЦС має повноваження на таку дію.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2023року позов задоволено частково.

Визнано недійсним від дня державної реєстрації шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 20 серпня 2022року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Дніпро), актовий запис № 676. В решті позовних вимог відмовлено.

Згідно висновків суду, позивач довів що він є особою на права якої впливає реєстрація шлюбу з відповідачкою, безвісті зниклого сина військовослужбовця; та ОСОБА_1 має право на звернення із цим позовом до суду.

Правові підстави для визнання шлюбу недійсним суд вбачав у речах не правового характеру, відсутність спільного проживання та стосунків як до реєстрації шлюбу так і після, відсутність спільного побуту, не бажання Начинянного Артура та ОСОБА_6 знайомитись із сім`єю та родинами, спілкуватись та будувати сімейні відносини.

Також про фіктивність шлюбу, згідно висновків суду свідчить те, що відповідачка ОСОБА_2 зовсім не переймалася обставинами щодо зникнення свого чоловіка, при обставинах що загрожували його життю, та мала особисті близькі стосунки із іншою особою відразу по зникненню ОСОБА_3 .

Та суд погодився із доводами позивача щодо мотивів укладення шлюбу для отримання військовослужбовцем, котрим був ОСОБА_3 , права на відпустку за сімейними обставинами, що узгоджувалось із положеннями чинного законодавства України, яке регулює питання соціального і правого захисту військовослужбовців та членів їх сім`ї.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 , яка в апеляційній скарзі висловила вимогу про скасування рішення та відмову в позові в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що не підтверджено обставин якими позивач обґрунтовував позов з приводу обізнаності позивача та свідків про реєстрацію шлюбу та щодо їх відсутності на церемонії та святкуванні цієї події, що повністю спростовується наданими відповідачкою світлинами і відеозаписом, які через порушення судом норм процесуального права не було залучено до справи.

Порушення норм процесуального права ОСОБА_2 пов`язувала із тим, що її фактично не було повідомлено про час та місце судового розгляду, через причини зміни місця проживання та номеру телефону, та суд формально обмежився посиланням на те, що таке повідомлення було здійснено у спосіб визначений нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Також без уваги суду залишились обставини щодо спільного проживання заявниці із ОСОБА_3 ом в квартирі, яку винаймав останній та за яку він сплачував, як на час шлюбу так і в подальшому, а також спілкування яке відбувалось за допомогою електронних засобів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти апеляційної скарги, заявляв що обставини якими відповідачка обґрунтовував свої апеляційні вимоги щодо проведення церемонії реєстрації шлюбу та святкування цього - лише відображають події одного дня і не спростовують висновків суду та не вказують на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом, мали спільний побут, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, виконували спільні сімейні права та обов`язки та складали сім`ю в розумінні положень статті 3 Сімейного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції заслухавши суддю-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника, також пояснення представника відповідача ОСОБА_2 за її відсутності про що остання зазначала в письмовій заяві, також за відсутності Індустріального відділу ДРАЦС від представника якого також надійшло клопотання про розгляд справи без нього, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

20 серпня 2022року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Дніпро) зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 676 /копія свідоцтва про шлюб том І а.с.13/.

Згідно наявної в матеріалах справи Інформації № 286/31.30-31 від 21 лютого 2023року - 20 серпня 2022року військовослужбовцем Збройних Сил України громадянином ОСОБА_3 та громадянкою ОСОБА_6 до Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Дніпро) була подана заява про реєстрацію шлюбу. Заявникам відповідно до вимог чинного законодавства було забезпечено право на шлюб в умовах воєнного стану, визначено особливий порядок державної реєстрації шлюбу, враховуючи особливості категорії громадян та складено актовий запис про шлюб № 676 від 20 серпня 2022року. Також зазначено, що церемонія обряду проходила в урочистій обстановці в присутності «почесних свідків», рідних та гостей, під час якої були проставлені особисті підписи, що підтверджує факт їх вільної згоди відповідно до статті 24 СК України /том І а.с.56, 59/.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , від батьків ОСОБА_1 а та ОСОБА_8 /копія свідоцтва про народження том І а.с.11/.

За змістом Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб АДРЕСА_1 було зареєстровано чотирьох осіб: ОСОБА_9 , з 20.08.2021року; ОСОБА_10 дружину з 20.08.1987року; ОСОБА_1 сина з 03.01.1991року та онука ОСОБА_3 з 29.01.2015року /том І а.с.138/.

Також матеріали справи містять Характеристику Квартального комітету Новокадацького району від 15 серпня 2023року за змістом якої ОСОБА_3 з народження мешкав в будинку АДРЕСА_2 , разом з ним зареєстрований та проживав батько ОСОБА_1 , який виховував сина один, мати участі не приймала і не проживала за даним адресом.

ОСОБА_3 , навчався з ЗОШ № 94, служив в лавах ВСУ та за роки проживання проявив себе виключно з позитивного боку, ніколи не порушував громадський порядок, із сусідами поводився ввічливо, дотримувався та поважав моральні та сімейні цінності і не був помічений в зловживанні алкоголем чи розпиванні спиртних напоїв в громадських місцях /том І а.с.139/

ОСОБА_3 був військовослужбовцем стрілець регулювальник 1 комендантського відділення 2 комендантського взводу комендантської роти військової частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу по мобілізації 16 березня 2022року та який перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , та який під час виконання бойового завдання в с. Времівка Волноваського району Донецької області зник безвісті 06 вересня 2022року з приводу чого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 12 вересня 2022року відкрито кримінальне провадження /копія військового квитка серія НОМЕР_2 та Сповіщення № 4 від 08 вересня 2022року том І а.с.12, 14/.

За змістом Інформації з Військової частини НОМЕР_1 від 24 червня 2023року № 1654 на звернення ОСОБА_11 за відсутності правових підстав відмовлено в призупиненні грошових виплат ОСОБА_2 , які вона щомісячно отримує у відповідному розмірі /том І а.с.116/ як дружина ОСОБА_3 , який 06 вересня 2022року під час виконання бойового завдання у лісосмузі західніше населеного пункту Вермівка Волновалького району Донецької області зник безвісті /том І а.с.101/.

За змістом іншої Інформації з Військової частини НОМЕР_1 від 22 травня 2024року № 975 на звернення ОСОБА_2 повідомлялось що на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2023року повідомлено про відсутності правових підстав для грошових виплат як дружині військовослужбовця /том І а.с.168/.

Матеріали справи містять 20 світлин наданих ОСОБА_2 на яких відображені обставини святкування урочистої події за участі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , без зазначення дати їх створення /том І а.с.171-190/; а також матеріали справи містять інші 12 світлин (знімки екрану) які носять особистий приватний характер за участі ОСОБА_2 та іншої особи, датованих 06 та 07 листопада 2022року /том І а.с.17-23/.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зробив висновок про укладення шлюбу без намірів створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя через нетривалі відносини ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , відсутність доказів їх стосунків до шлюбу, доказів спільного проживання як чоловіка і дружини.

У даній справі сторони не заперечували обставин щодо факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , актовий запис про шлюб № 676 від 20 серпня 2022року, та з огляду на те, що не були оскаржені, такі висновки суду не можуть бути предметом перевірки апеляційного суду.

Перевіривши оскаржуване рішення апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог законодавства щодо законності і обґрунтованості рішення.

У даній справі позивач заперечував обставини створення сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , наявність зазначених обставин позивач пов`язував із тим, що сім`ю не було створено, через фіктивність шлюбу, не було наміру створювати сім`ю та не було навіть проживання однією сім`єю жінки та чоловіка.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У розумінні положень статті 21 Сімейного кодексу України-СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Та в статті 36 СК України унормовані правові наслідки шлюбу, зокрема йдеться про те, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За конкретних обставин цієї справи 20 серпня 2022року військовослужбовцем Збройних Сил України громадянином ОСОБА_3 та громадянкою ОСОБА_6 до Індустріального відділу ДРАЦС була подана заява про реєстрацію шлюбу, шлюб цього ж дня зареєстрований та складено актовий запис про шлюб № 676 від 20 серпня 2022року.

За змістом наведених норм поняттям укладення шлюбу охоплюється не тільки реєстрація шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а воно тісно пов`язане із здійсненням подружжям сімейних прав та обов`язків, утворенням відповідного сімейного союзу жінки та чоловіка.

Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства /частина перша статті 27 СК України/.

Частина перша статті 24 СК України проголошує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу /частина перша статті 38 СК України/.

Частиною другою статті 40 СК України проголошується, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності; та шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Отже в статті 40 СК України відбувається внормування тієї ситуації, коли державна реєстрація шлюбу не має своїм наслідком створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя.

Отже визначальним у даній справі є встановлення обставин щодо наміру ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 створити сім`ю та набути права і обов`язки подружжя, після чого шлюб можна буде розцінювати як укладений без ознак фіктивності.

Відсутність волі свого сина ОСОБА_3 на створення сім`ї позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 взагалі не мали подружніх стосунків, оскільки до реєстрації шлюбу зустрічалися всього двічі, чого в апеляційному суді не заперечував представник відповідачки.

Також про намір створити сім`ю з боку ОСОБА_7 не йшлося в його спілкуванні із своїми близькими родичами, жоден із яких такої обставини не підтвердив.

Відповідачка стверджувала про тісний зв`язок з ОСОБА_3 за допомогою електронних засобів та наполягала на тому що саме ОСОБА_5 винаймав житло для їх спільного проживання і сплачував за його оренду, однак рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в запереченнях відповідачки та її апеляційній скарзі без встановлення відповідних фактів та доказів в підтвердження зазначених обставин.

Суд обґрунтовано надав надважливе значення тому аспекту, що жодним чином не підтверджено вираження волі ОСОБА_7 на створення сім`ї чи здійснення прав чи обов`язків притаманних для подружніх відносин, також ніщо не вказує на побудову сімейних відносин між ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та іншими членами сім`ї.

Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення відповідачки від обов`язку доказування тих обставин якими вона обґрунтовувала свої заперечення, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина перша статті 76 ЦПК України доказами визначає будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Єдиним доказом створення сім`ї з боку відповідачки є світлини на яких відображені обставини святкування урочистої події за участі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , без зазначення дати їх створення; інших доказів з приводу підтримання стосунків між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 як до - так і після державної реєстрації шлюбу, спільного бюджету, спільного проживання в квартирі яку начеб-то винаймав ОСОБА_5 , переведення коштів на потреби сім`ї чи сплату оренди, несення будь-яких інших витрат на утримання сім`ї відповідачкою не надано.

Тож взаємний зв`язок доказів в їх сукупності вказують на їх достатність для вирішення питання щодо висновків про недійсність шлюбу у разі його фіктивності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з дотриманням вимог статей 89, 263, 264 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не врахував світлини щодо державної реєстрації шлюбу за участі як ОСОБА_7 так і ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, та факт реєстрації шлюбу є недостатнім для висновків про наміри і створення сім`ї.

А тому доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно з частиною першою статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2023року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2024року.

Судді: