Справа № 472/469/24
Провадження №2-з/472/3/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

14 травня 2024 року смт. Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О., розглянувши заяву прокурора Миколаївської окружної прокуратури Савицької Марії Валеріївни про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

09 травня 2024 року до суду від Миколаївської окружної прокуратури надійшла позовна заява в інтересах держави в особі Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та повернення земельної ділянки.

Підставою для пред`явлення вказаного позову є порушення вимог законодавства Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області при наданні у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки водного та природно-заповідного фонду для особистого селянського господарства, розташовану в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області (наразі Степівської сільської ради Миколаївської області).

Згідно з інформацією Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0598 частково накладається на водний об`єкт малу річку Калістровську та її прибережну захисну смугу шириною 25 м (у визначеному законодавством розміру).

10 травня 2024 року до суду від прокурора Миколаївської окружної прокуратури Савицької Марії Валеріївни в інтересах держави в особі Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи до забезпечення позову, а саме: накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га, з кадастровим номером :02:000:0598, розташовану в межах території Степівської сільської ради Миколаївського району (колишньої Катеринівської сільської ради Веселинівського району) Миколаївської області та заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки; заборонити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), вчиняти із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0598 дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її об`єднання з іншими ділянками, зміну її цільового призначення, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проведення на ній будь-яких будівельних робіт.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить прокурор, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Необхідність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення має визначатися фактичними обставинами справи, які свідчитимуть про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Така правова позиція щодо вирішення питання про співмірність забезпечення позову викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № (провадження № 14-729цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками демонтажу будинку та заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З матеріалів заяви про забезпечення позову та позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір щодо спірної земельної ділянки, яка відповідно до викладених позивачем обставин належить до категорії земель, які не можуть передаватися у приватну власність; майно, на яке позивач просить накласти арешт, є предметом спору, а тому, враховуючи цільове призначення земельної ділянки, вказані заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами; відповідач ОСОБА_1 є володільцем зазначеного майна, а тому має реальну можливість розпорядження цим майном на власний розсуд до ухвалення рішення у справі, що може призвести до невиконання або утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову; права інших осіб на вказане майно не зареєстровані, а тому не можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову.

При цьому обраний прокурором вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у його володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Встановивши, що застосування вказаних у заяві заходів забезпечення позову є необхідним для вирішення судового спору, суд вважає за можливе заяву прокурора про забезпечення позову задовольнити.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України судом не встановлені.

У своїй заяві прокурор, посилаючись на положення ст. 141 ЦПК України просив вирішити питання стягнення з відповідачів судових витрат за подачу заяви про забезпечення позову.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Згідно ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення суду зокрема зазначається розподіл судових витрат.

Таким чином, питання розподілу судових витрат вирішується судом після розгляду позовних вимог позивача.

Враховуючи викладене, при розгляді питання про забезпечення позову судом не може бути вирішене питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151-154, 157, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити повністю.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га, з кадастровим номером :02:000:0598, розташовану в межах території Степівської сільської ради Миколаївського району (колишньої Катеринівської сільської ради Веселинівського району) Миколаївської області та заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки.

Заборонити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), вчиняти із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0598 дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її об`єднання з іншими ділянками, зміну її цільового призначення, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проведення на ній будь-яких будівельних робіт.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів..

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський