Справа № 161/4591/24 Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/750/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Ганжа М.І.,

з участю: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника Управління охорони здоров`я Луцької міської ради Антонюк Л. Є.

представника особи щодо якої вирішується питання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, особа щодо якої вирішується питання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду заявою про визнання особи недієздатною , призначення опікуна, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 є його бабою, яка хворіє на психічне захворювання.

Висновком судово-психіатричної експертизи № 25 від 04.01.2024 року встановлено, що ОСОБА_5 страждає на стійкий психіатричний розлад у формі безперервної параноїдальної шизофренії з вираженим емоційно-вольовим і когнітивним дефектом, унаслідок хвороби не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними.

Рішенням Рожищенського районного суду від 27.04.2021 ОСОБА_5 була визнана недієздатною, призначено опікуном ОСОБА_3 , дочку недієздатної, строк дії рішення, який було встановлено на два роки, закінчився 28.05.2023. На даний час колишній опікун не може здійснювати опікунство, оскільки хворіє. Інших близьких осіб недієздатна не має.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 14 травня 2024 року заяву задоволено частково. Визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована в місті Луцьку, бульвар Дружби народів 6/915 Б недієздатною, у призначенні опікуна відмовлено.

Заявник оскаржує рішення суду в частині відмови у призначенні його опікуном. Вказує, що відмовивши у призначенні опікуна недієздатній, суд порушив вимоги закону та права недієздатної.

Рішення суду в частині визнання особи недієздатною не оскаржено, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового.

У відзиві на апеляційну скаргу представник інтересів недієздатної адвокат Олександр Повх просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вважає що рішення суду в частині відмови у призначенні опікуна недієздатній ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у справі відсутні докази того, що дочка недієздатної ОСОБА_3 не може здійснювати обов`язки опікуна, вважає, що призначення опікуном недієздатної особи чоловічої статі порушуватиме честь і гідність недієздатної.

Інші учасники справи не скористались правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

Заявник ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 є особою з інвалідністю першої «А» групи довічно.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року у справі №158/201/21 визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку с.Дерно Луцького району Волинської області - недієздатною.

Строк дії рішення про визнання ОСОБА_5 недієздатною встановлено у два роки з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2021 року №158/3011/21 призначено ОСОБА_3 опікуном над її недієздатною матір`ю ОСОБА_5 .

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 04 січня 2024 року №25:

1) ОСОБА_5 страждає на хронічний стійких психічний розлад у формі безперервної параноїдальної шизофренії з вираженим емоційно-вольовим когнітивним дефектом;

2) Внаслідок цього ОСОБА_5 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними;

3) Експертизою не встановлено даних про одужання чи значне поліпшення стану психічного здоров`я ОСОБА_5 .

Відмовляючи заявнику у призначенні його опікуном суд першої інстанції мотивував судове рішення тим, що при визнанні недієздатною ОСОБА_5 на підставі рішення Рожищенського районного суду від 27 квітня 2021 року її опікуном була призначена донька ОСОБА_3 , докази про те, що вона не може виконувати обов`язки опікуна відсутні, заявник є особою, яка підлягає мобілізації у період воєнного стану, що викликає в суду сумніви у щирості побажання заявника бути опікуном.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону з огляду на таке.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в повній мірі не відповідає.

Відповідно до частин першої, другої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Згідно із статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина перша статі 60 ЦК України).

Згідно з приписами частини 3 статті 63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З системного аналізу зазначених положень матеріального права слідує, що при визнанні особи недієздатною суд одночасно призначає такій особі опікуна, особа може бути опікуном лише за наявності її згоди.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у призначенні опікуном недієздатної ОСОБА_5 її внука заявника ОСОБА_1 з мотивів, що раніше опікуном недієздатної була донька ОСОБА_3 , докази того, що донька не може виконувати функцію опікуна в матеріалах справи відсутні, а заявник є особою мобілізаційного віку, оскільки такі висновки суду не ґрунтуються на законі, містять у собі необґрунтоване припущення.

Статтею 64 ЦК України визначено виключний перелік обставин, за яких особа не може бути призначена опікуном чи піклувальником. Згідно з положеннями цієї статті, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа, яка позбавлена батьківських прав або ж якщо поведінка та інтереси такої особи суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування.

Передбачених нормами цієї статті обставин, які виключають можливість призначення опікуном заявника ОСОБА_1 , при розгляді справи апеляційним судом не встановлено.

Норми Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містять положень щодо заборони призначати опікунами осіб чоловічої статі призивного віку.

Донька недієздатної - ОСОБА_3 у суді першої інстанції та в даному судовому засіданні пояснила, що заяви про призначення опікуном не подавала, не може виконувати обов`язки опікуна з огляду на інвалідність, погіршення стану здоров`я.

Відмовляючи у призначенні опікуном недієздатної заявника ОСОБА_1 суд першої інстанції не надав належної правової оцінки заяві (поданню) органу опіки і піклування Луцької міської ради про призначення опікуном недієздатної ОСОБА_5 її внука ОСОБА_6 , з якої вбачається, що орган опіки у піклування ретельно перевірив відповідність особи заявника вимогам, яким має відповідає майбутній опікун та встановив, що ОСОБА_6 є внуком ОСОБА_5 , отже, перебуває у родинних відносинах з недієздатною, проживає разом з бабою та матір`ю, що підтверджується інформацією про осіб, які задекларували своє місце проживання, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї майбутнього опікуна, не перебуває на лікуванні та під диспансерним обліком у лікаря нарколога чи психіатра, не притягувався до кримінальної відповідальності, в розшуку не перебуває, за станом здоров`я може бути опікуном.

Як в суді першої інстанції, такі в апеляційному суді представник органу опіки та піклування підтримала висновок, додатково пояснила, що призначити опікуном особу можна виключно за її заявою.

Всупереч вимог пункту 3 частини 4 статті 265 ЦПК України, Луцький міськрайонний суд не навів у рішенні мотивованої оцінки висновку органу опіку і піклування і подання про призначення опікуном недієздатної ОСОБА_5 її внука заявника ОСОБА_1 та не зазначив, з яких підстав суд відхиляє подання органу опіки та піклування Луцької міської ради про призначення опікуном ОСОБА_6 .

Згідно з приписами частини 4 статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Згідно з приписами статті 300 ЦПК України, строк дії рішення суду про визнання особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відтак і строк дії рішення суду про призначення опікуном обмежується цим строком.

Ураховуючи зміст зазначеної норми права, висновок суду про неможливість призначення ОСОБА_1 опікуном ще і з тих підстав, що він є особою призивного віку та його бажання є нещирим, не тільки суперечить зібраним у справі доказам, але і не узгоджується із нормами матеріального та процесуального закону. Визначальним при вирішенні питання щодо можливості призначення опікуном є врахування даних про особу заявника, особистих стосунків з підопічним, можливості виконувати обов`язки опікуна ці обставини перевірив орган опіки та піклування та виклав у своєму висновку, який є мотивованим .

У суді апеляційної інстанції заявник пояснив, що має з недієздатною налагоджені стосунки, вона більше його «слухається», як свою дочку попереднього опікуна, строк опікунства якої закінчився. Пояснив, що і до звернення до суду з заявою, опікувався і опікується своєю недієздатною бабою, питанням транспортування її до лікарні, допомоги в переміщенні хворої по квартирі та іншими побутовими питаннями щодо опікунства займався виключно він, інших членів сім`ї, які зобов`язані опікуватися недієздатною, не має.

Ураховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_5 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Заперечення представника особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_5 ОСОБА_4 , щодо неможливості здійснення ОСОБА_1 функцій опікуна обґрунтовані його особистим припущенням, доказів того, що ОСОБА_1 не може виконувати функцій опікуна представник не подав. Доводи представника ОСОБА_4 про те, що донька недієздатної ОСОБА_3 не має перешкод, щоб бути опікуном, суперечать приписам частини 3 статті 63 ЦК України, якою передбачено, що опікун призначається лише за його згодою, у той час як ОСОБА_3 заяви про призначення її опікуном не подавала. Також у відзиві представник не навів мотивів, що відмова суду у призначенні опікуном заявника ОСОБА_1 відповідає інтересам особи, яку він представляє в суді.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При розгляді справи суд першої інстанції не встановив усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не надав належної правової оцінки поданим доказам, не врахував, що недієздатна ОСОБА_5 , потребує постійної опіки, таку опіку може надавати їй заявник, не звернув уваги на характерність захворювання недієздатної особи та рекомендацій лікарського висновку щодо особливостей належного догляду за цією особою та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви, тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у призначенні опікуном ОСОБА_1 належить скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви в частині призначення опікуном ОСОБА_1 в межах строку дії рішення Луцького міськрайонного суду від 14 травня 2024 року про визнання недієздатною ОСОБА_5 , з дня набрання цим рішенням законної сили.

Оскільки у поданій заяві та в апеляційній скарзі заявник не зазначав про призначення його опікуном в межах строку дії рішення суду про визнання ОСОБА_5 недієздатною, подану заяву та апеляційна скаргу належить задовольнити частково.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 14 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні заяви про призначення опікуном скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , опікуном недієздатної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії рішення про призначення опікуном ОСОБА_1 два роки з дня набрання законної сили рішенням Луцького міськрайонного суду від 14 травня 2024 року у даній справі про визнання ОСОБА_5 недієздатною.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді