Справа № 307/5991/23
Провадження № 2/307/1089/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Чопик В.В., з участю секретаря судового засідання Томишинець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в місті Тячів, цивільну справу за позовом ТзОВ « ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст.. 625 ЦК України.

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ « ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» звернулося в суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що між позичальником, яким є: ОСОБА_1 та АКБ «ФОРУМ» 31.01.2008 був укладений Кредитний договір N?0054/08/26-CL (надалі - Кредитний договір), за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 23000 (двадцять три тисячі доларів 00 центів) зі сплатою 13 % річних.

20.04.2010 рішенням по справі N? 2-520/10, що виніс Тячівський районний суд Закарпатської області, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , 261512,37 (двісті шістдесят одна тисяча п`ятсот дванадцять гривень, 00 копійок) заборгованості за Кредитним договором та 1700,00 (Одна тисяча сімсот гривень 00 копійок) судового збору та 120 гривень сплачених витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним.

26.03.2019 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №0054/08/26-CL.

Позивачем обґрунтовано 20.04.2010 року Тячівський районний суд Закарпатської області ухвалив рішення по справі № 2-520-10 про стягнення боргу солідарно з боржників (відповідачів), які є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором N?0054/08/26-CL від 31.01.2008 року в сумі 261512,37 (двісті шістдесят одна тисяча п?ятсот дванадцять гривень, 00 копійок), а тому позивачем нарахування трьох відсотків річних проведено на суму 261512,37 грн. яка стягнута за рішенням суду з відповідачів та не погашена ними за період із 15.11.2020 по 23.02.2023 і складає 51159,76 грн.

Ухвалою Тячівського районного суду 22.12.2023 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надали суду заяву в якій просять справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін на розгляд справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріал справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що між позичальником, яким є: ОСОБА_1 та АКБ «ФОРУМ» 31.01.2008 був укладений Кредитний договір N?0054/08/26-CL, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 23000 (двадцять три тисячі доларів 00 центів) зі сплатою 13 % річних.

У зв`язку з виникненням заборгованості за кредитним договором позивач звернувся в суд про її стягнення.

20.04.2010 рішенням по справі N? 2-520/10, що виніс Тячівський районний суд Закарпатської області, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , 261512,37 (двісті шістдесят одна тисяча п?ятсот дванадцять гривень, 00 копійок) заборгованості за Кредитним договором та 1700,00 (Одна тисяча сімсот гривень 00 копійок) судового збору та 120 гривень сплачених витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним.

26.03.2019 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №0054/08/26-CL.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором №461. У зв`язку із цим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом.

Таким чином, з ухваленням судом у 2010 році рішення про стягнення з відповідача боргу за вказаним кредитним договором, зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ними грошового зобов`язання в повному обсязі не відбулося.

Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давністьце законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Разом з тим, з 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Вимоги позивача про застосування ст.625 ЦК України заявлені в тому числі за період, який стосується періоду дії в країни воєнного стану.

З врахування наведеного вище суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15.11.2020 - 23.02.2022 в розмірі 10016,28 грн. та інфляційних втрат за період з 15.11.2020 - 23.02.2022 в розмірі 41 143,58 грн.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ « ФК «Веста» слід стягнути 51 159,86 боргу.

Крім цього, судом встановлено, що 03.01.2023 року між позивачем ТзОВ « ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання юридичних послуг, згідно з яким виконавець, зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування (на підставі окремо довіреності), а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим Договором.

З акту приймання-передачі наданих послуг № 21 до Договору про надання юридичних послуг № 02-01/2023 від 03.01.2023, вбачається, що загальна сума наданих адвокатом Товариству послуг щодо відповідача ОСОБА_1 , визначена цим Актом, складає суму в розмірі 20000 грн, з яких: 3000,00 грн. - консультація усна (з вивченням документів); 3000,00 грн - консультація письмова по судовому рішенню по справі № 2-520/10; 9000,00 грн - складання позовної заяви; 2500,00 грн - формування додатків до позовної заяви.

Крім того, позивачем додано до позовної заяви платіжне доручення № 7185 від 28.11.2023, з якого вбачається, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачено суму судового збору в розмірі 2684,00 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з неї також слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 2684 грн. сплачених при зверненні до суду з позовною заявою.

Тому керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ТОВ « ФК «Веста» (, місцезнаходження: 03035. м. Київ, вул.. Сурикова, будинок 3 корпус 8Б, офіс, 103) 3 % та інфляційні витрати у розмірі 51159,86 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ « ФК «Веста» (, місцезнаходження: 03035. м. Київ, вул.. Сурикова, будинок 3 корпус 8Б, офіс, 103) витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ « ФК «Веста» (, місцезнаходження: 03035. м. Київ, вул.. Сурикова, будинок 3 корпус 8Б, офіс, 103) судові витрати у розмірі 2684 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ТОВ « ФК «Веста» (, місцезнаходження: 03035. м. Київ, вул.. Сурикова, будинок 3 корпус 8Б, офіс, 103.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Головуючий В.В. Чопик