ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4335/24 Справа № 210/5674/23 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/5674/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємстве «Кривбасводоканал»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2024 року, яке ухвалено суддею Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 лютого 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» (надалі - КП «Кривбасводоканал») про відшкодування шкоди, завданої смертю члена сім`ї.

Позовна заява мотивована тим, що П ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , який 18.09.2021, у віці 43 роки, під час здійснення заходів з рятування людини (працівника КП «Кривбасводоканал»), загинув внаслідок асфіксії (закриття дихальних шляхів рідиною) в колодязі горизонтального відстійника очисних споруд Радушанського водопровідного комплексу.

За наслідками розслідування нещасного випадку встановлено, в тому числі, той факт, що даний нещасний випадок стався в колодязі горизонтального відстійника №2 секції 2 Радушанського водопровідного комплексу, який експлуатується КП «Кривбасводоканал», який знаходиться за адресою: Нікопольське шосе, 219, м. Кривий Ріг. Радушанський водопровідний комплекс розташований на території 25,28 га та складається з «джерела водопостачання», «насосної станції І підйому (НС-4, НС-6)», «реагентного господарства (відділення коагулювання, первинного та вторинного хлорування)», «блоку очисних споруд фільтрувальної станції (змішувачі, камери утворення пластівців, горизонтальні відстійники, швидкі фільтри, резервуари чистої води), технологічні насосні станції, насосні станції ІІ підйому.

Актом спеціального розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що сталась 18.09.2021 о 10:00 год. на КП «Кривбасводоканал», встановлено, що основною причиною нещасного випадку являється недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл.

Позивач зазначає, що він втратив одну з найрідніших людей - сина та назавжди позбавлений можливості спілкування з рідною людиною, отримувати піклування та допомогу від рідного сина, спостерігати за життєвими успіхами сина, бути присутнім на весіллі сина. Внаслідок нещасного випадку, що призвів до смерті ОСОБА_3 , життєвий зв`язок батька з сином розірвано та його відновлення виключено.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з КП «Кривбасводоканал» на свою користь, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім`ї, 536 800,00 гривень.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з КП «Кривбасводоканал» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім`ї, 400 000,00 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з КП «Кривбасводоканал» на користь держави судовий збір в розмірі 4000,00 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач КП «Кривбасводоканал» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не встановлено прямого причинного зв`язку між винними діями відповідача та смертю сина позивача, а визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача КП «Кривбасводоканал» - адвоката Ботвінка О.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 149).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копіює свідоцтва про смерть (а.с. 11).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №2155, смерть ОСОБА_4 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від «асфіксії» (закриття дихальних шляхів рідиною, токсична дія клоачних газів) (а.с. 12-13).

Відповідно до висновку експерта №2155, смерть ОСОБА_4 настала від утоплення у колодязі у воді, яка ускладнилась асфіксією, що підтверджується морфологіними змінами з боку внутрішніх органів, даними судово-гістологічного дослідження, а саме фекальні маси у носових ходах та ротовій порожнині (а.с. 19).

Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18.09.2021 року о 10 год. 00 хв. на КП «Кривбасводоканал» від 15.02.2022 року, який затверджено 18.02.2022 року, встановлено, що нещасний випадок стався за наступних обставин.

Відповідно до наказу директора КП «Кривбасводоканал» від 17.09.2021 року №1539 на роботу у вихідний день 18.09.2021 року були виведені наступні працівники: мастер ОСОБА_5 , слюсарі-ремонтники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , хімік ОСОБА_11 ..

Згідно з поясненнями ОСОБА_12 : злив коагулянту повинні були виконувати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 ; ОСОБА_11 повинна була взяти аналіз вхідного коагулянту; ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повинні були виконати спускання мулу з горизонтального відстійника №2 секція №2.

18.09.2021 року, близько 08 години 00 хвилин, вищезазначені особи, крім ОСОБА_10 прийшли на роботу. О 08 годині 12 хвилин ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_9 і повідомив, що приїхала автоцистерна з коагулянтом, а також сказав, щоб вона подзвонила ОСОБА_10 , щоб та приїхала на роботу зливати коагулянт. ОСОБА_9 зателефонувала ОСОБА_10 і передала все те, що їй сказав ОСОБА_13 .. Потім ОСОБА_13 сказав ОСОБА_9 піти в лабораторію за ємністю для відбору проб коагулянту для аналізу. Разом з ОСОБА_10 на територію Радушанського водопровідного комплексу зайшов її цивільний чоловік - ОСОБА_3 , який привіз її на особистому автомобілі і після виконаної роботи повинен був відвезти додому.

Відкривши люк колодязя горизонтального відстійника № 2 секції 2, де знаходилась засувка, працівники відчули неприємний запах. ОСОБА_10 почала говорити, що в колодязь не можна спускатись, оскільки ОСОБА_8 може отруїтись, але її не послухали. ОСОБА_8 не погоджувався спускатись у колодязь, але ОСОБА_5 надав вказівку йому спуститись. При цьому ОСОБА_8 умовив ОСОБА_5 почекати доки він одягне захисний костюм, але ОСОБА_5 не погодився, що б ОСОБА_8 вдягнув протигаз з рятувальним поясом і страхувальною мотузкою. Коли ОСОБА_8 спускався в колодязь, він почав сильно кашляти і ОСОБА_10 стала кричати, що йому зле, хлопець втратив свідомість і впав у колодязь. ОСОБА_5 сказав ОСОБА_10 щоб вона принесла рятувальний пояс і страхувальну мотузку, щоб витягнути ОСОБА_8 з колодязя. ОСОБА_10 побігла по рятувальні пояси і страхувальні мотузки, але не знайшла їх, бо їх віднесли до резервуарів чистої води №5. Тим часом, ОСОБА_3 , який прийшов разом з ОСОБА_10 та знаходився поруч, почав говорити ОСОБА_5 , що треба рятувати ОСОБА_8 , на що ОСОБА_5 йому відповів, щоб той ліз і рятував. ОСОБА_3 також без засобів захисту поліз у колодязь, йому стало зле, він втратив свідомість і впав на дно колодязя. Побачивши, що стало з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 зі словами «Мені тюрма» почав спускатись у колодязь. Працівниками швидкої допомоги, які прибули на місце нещасного випадку о 10 годині 21 хвилині було констатовано смерть ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 (а.с. 38-39).

Згідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18.09.2021 року о 10 год. 00 хв. на КП «Кривбасводоканал» від 15.02.2022 року місце, де стався нещасний випадок - колодязь горизонтального відстійника очисних споруд Радушанського водопровідного комплексу (а.с. 36).

Зі змісту протоколу огляду місця, де стався груповий нещасний випадок 18.09.2021 року о 10 год. 00 хв., встановлено, що місцем нещасного випадку являється колодязь горизонтального відстійника очисних споруд Радушанського водопровідного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває в строковому платному користуванні КП «Кривбасводоканал» згідно договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-6494-ОД (а.с. 26).

Радушанський водопровідний комплекс перебуває в строковому платному користуванні КП «Кривбасводоканал», що підтверджується договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-6494-ОД, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області та КП «Кривбасводоканал» (а.с. 46).

Користування Радушанським водопровідним комплексом КП «Кривбасводоканал» підтверджується актом приймання-передачі в оренду групу інвентарних об`єктів: окреме індивідуально визначене нерухоме майно (будівлі, споруди, огорожі, резервуари для води, дороги, лінії електропередач, трубопроводи та мережі водогону, каналізації, електрозабезпечення) - 382 об`єкти та окреме індивідуально визначене інше майно - 1942 об`єкти, що знаходяться на балансі ДПП «Кривбаспромводопостачання» (а.с. 55-74).

Відповідно до повідомлення про нещасний випадок від 18.09.2021 року, нещасний випадок стався в колодязі з запірною арматурою на території Радушанського водопровідного комплексу під час якого загинули майстер ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які є працівниками КП «Кривбасводоканал» та ОСОБА_3 , який не є робітником підприємства (а.с. 23).

Пунктом 8 Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18.09.2021 року о 10 год. 00 хв. на КП «Кривбасводоканал» від 15.02.2022 року встановлені особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудове розслідування (у разі складання тимчасового акта за формою Р-1), зокрема ОСОБА_5 майстер Радушанського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» порушив вимоги: «Типової інструкції щодо організації безпечного проведення газонебезпечних робіт» НПАОП 0.00-5.11- 85, п.1.11 допустив виконання газонебезпечних робіт без оформлення на їх проведення наряду-допуску; п.2.8 не забезпечив проведення аналізу повітряного середовища на місці виконання роботи після виконання підготовчих заходів; п. 2.10 не перевірив повноту виконання підготовчих заходів, готовність об`єкта до проведення робіт, не перевірив наявність та справність засобів індивідуального захисту, не вжив заходів, що виключають допуск на місце проведення газонебезпечної роботи осіб, які не зайняті її виконанням; «Правил техніки безпеки при експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених місць» НПАОП 41.0-1.01-79 п.1.5.6 розділ Б. глави 1 - робота в колодязі виконувалась бригадою менше 3 осіб, попередньо не було визначено загазованість споруд газоаналізаторами та не забезпечено вентиляцію споруд (а.с. 41).

За висновком експерта № 5075-22 за результатами проведення експертизи з дослідження причин та наслідків порушень вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці по кримінальному провадженню №0000612 від 05.06.2023 року, дії майстра КП «Кривбасводоканал» ОСОБА_5 з технічної точки зору перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із його особистою загибеллю та загибеллю громадянина ОСОБА_3 і слюсаря ОСОБА_8 (а.с. 91-140).

Наказом №320 від 13.03.2018 року ОСОБА_5 прийнятий на посаду майстра Радушанського водопровідного комплексу (а.с. 77).

Відповідно до п. 2.17 посадової інструкції майстра, затвердженої директором КП «Кривбасводоканал» майстер повинен дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства (а.с. 81).

Розпорядженням №1836 від 17.09.2021 року, у зв`язку з виробничою необхідністю 18.09.2021 року щодо зливу полваку з автоцистерни та спускання горизонтального відстійника №2 секція №2 залучено до роботи у свій вихідний день 18.09.2021 року: ОСОБА_5 майстер, ОСОБА_6 слюсар-ремонтник, ОСОБА_7 слюсар-ремонтник, ОСОБА_8 слюсар-ремонтник, ОСОБА_9 слюсар-ремонтник, ОСОБА_14 слюсар-ремонтник, ОСОБА_11 хімік (а.с. 22).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди внаслідок непоправної втрати близької людини (сина), що підлягає відшкодуванню відповідачем. Та обставина, що шкода спричинена не з вини відповідача, не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, та може бути звільнений від такої відповідальності лише у разі спричинення шкоди за наслідками непереборної сили або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди. Обставин непереборної сили або умислу потерпілого судом під час судового розгляду не встановлено. З урахуванням обставин справи, суд зменшив розмір відшкодування моральної шкоди та вважав розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 400 000 гривень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 3 Конституції України вбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із загибеллю близької людини.

У п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК).

Згідно із ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Частинами 1 та 2 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями ч.3 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості.

Пунктом 88 Переліку робіт підвищеної небезпеки НПАОП 0.00-2.01-05 роботи в колодязях, шурфах, траншеях, котлованах, бункерах, камерах, колекторах, віднесені до робіт підвищеної небезпеки.

Матеріалами справи підтверджено, що загибель сина позивача настала під час експлуатації (виконання робіт з підвищеною небезпекою) працівниками КП «Кривбасводоканал» джерела підвищеної небезпеки, а саме, колодязя горизонтального відстійника № 2 секції 2 Радушанського водопровідного комплексу, який на підставі договору оренди перебуває у володінні КП «Кривбасводоканал».

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз положень ст.ст.1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, закон містить указівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Враховуючи, що обставин непереборної сили або умислу потерпілої не встановлено, смерть ОСОБА_4 наступила внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, позивач є батьком загиблого, тому моральна шкода заподіяна позивачу смертю його сина підлягає відшкодуванню.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якою враховується характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із ч. 2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

При визначенні розміру моральної шкоди судова колегія враховує вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставини, глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок смерті його сина, характер та тривалість його немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачу завдано моральну шкоду, яка пов`язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть його сина, порушенням укладу його життя та соціальних зав`язків.

При цьому, обставин непереборної силі або умислу потерпілого судом першої інстанції та апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, врахувавши фактичні обставини справи, характер, глибину і тривалість душевних страждань позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням фактичних обставин справи та вимог закону, а тому колегією судідв не приймаються доводи апеляційної скарги щодо незгоди з висновками суду першої інстанції в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цьогообов`язкуможуть бути різнимизалежно від характеру рішення. Крім того, необхіднобрати до уваги, міжіншим, різноманітністьаргументів, які сторона можепредставити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положеннязаконодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна протиУкраїни, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючисьст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Комунального підприємства «Кривбасводоканал» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2024 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 травня 2024 року.

Головуючий:

Судді: