ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/151/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 07 вересня 2023 року в складі судді Цвіри Д.М., у справі № 638/11422/23 за заявою Національного банку України про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року Національний банк Українизвернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Національного банку України про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Національним банком України не додано до заяви про видачу судового наказу копії заяви стягувача про видачу судового наказу та копій доданих до неї документів, для надіслання їх боржнику.

Не погодившись з ухвалою суду про відмову у видачі судового наказу, 18 вересня 2023 року Національний банк України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зазначає, що суд невірно послався на п.4 ст.163 ЦПК України та зазначив про необхідність надання копії зави про видачу судового наказу із додатками для боржника. Звертає увагу суду на те, що положення ст.163 ЦПК України не містять такого обов`язку для сторони заявника, тому суд дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що в порушення вимог статті 163 цього Кодексу заявником не додано до заяви про видачу судового наказу копії заяви стягувача про видачу судового наказу та копій доданих до неї документів, для надіслання їх боржнику.

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 05 вересня 2023 року Національний Банк України звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 лютого 2021 року по 24 лютого 2022 року у розмірі 3203 грн 46 коп. та сплаченого судового збору у розмірі 268 грн 40 коп.

До заяви про видачу судового наказу додано документи про сплату судового збору, рішення, що підтверджує повноваження представника та копії документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Так, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст.163 ЦПК України, а саме, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Стаття 165 ЦПК України передбачає, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: зокрема, заява подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції послався на порушення вимог ст.163 ЦПК України, яка має вичерпний перелік вимог для оформлення і змісту заяви про видачу судового наказу.

При цьому ст.163 ЦПК України не містить вимоги щодо надання заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, копії заяви із додатками для боржника.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що з приписів ЦПК України не вбачається обов`язку заявника долучати до заяви про видачу судового наказу копії такої заяви з додатками до неї для направлення їх боржнику.

Разом з тим, як вже зазначалось вище вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу передбачені положенням ст.163 ЦПК України, в якій наведений вичерпний перелік додатків до заяви.

Оскільки дані правовідносини врегульовані діючим цивільно-процесуальним законодавством, прогалин у законодавстві з цього приводу немає, тому підстав для застосування аналогії закону не вбачається.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з цих підстав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, вказаного не врахував і передчасно відмовив заявнику у видачі судового наказу, чим допустив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права особи на судовий захист.

Отже, виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про відмову у видачі судового наказу за заявою Національного банку України, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на вищевикладене, ухвала Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 вересня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи до Дзержинського районного суду міста Харкова для продовження розгляду.

24 лютого 2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 14 лютого 2024 року (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08 листопада 2023 року №3429-IX).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, в зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, апеляційний суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.371 ЦПК України.

Керуючись ст.367, ч.2 ст.369, п.6 ч.1 ст.374, п.1 ч.1 ст.379, ст.ст.381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Національного банку України задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2023 року скасувати, справу направити до Дзержинського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 19 березня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В.Бурлака

В.Б.Яцина