Унікальний номер справи 357/3325/23
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/8293/2024
Головуючий у суді першої інстанції Б.І. Кошель
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

13 травня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», подану представником Денисюк Світланою Олександрівною, на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2024 року,

у с т а н о в и в :

17 серпня 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Радецької Т.П. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування заяви представник зазначила, що в провадженні Білоцерківський міськрайонний суд Київської області знаходилася цивільна справа №357/3325/23 за позовною заявою ТОВ «Діджі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 11.08.2023 було розглянуто дану справу, ухвалено рішення по справі, яким відмовлено ТОВ «Діджі Фінанс» в задоволенні позовних вимог повністю. У відповідності до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, суду було подано 11.08.2023 заяву про подання доказів в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України понесених витрат на правничу допомогу, які було подано протягом п`яти днів через електронну адресу суду та позивачу по справі. Просила суд, ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути із позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн. та витрати понесені відповідачем на правничу допомогу пов`язані з поданням та розглядом заяви про ухвалення додаткового рішення в розмірі 3 500,00 грн.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Радецької Т.П. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь відповідача ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Не погодившись із рішенням суду ТОВ «Діджи Фінанс», через свого представника Денисюк С.О. звернулось з апеляційною скаргою, вважає додаткове рішення суду першої інстанції ухваленим з неповним з`ясуванням обставин справи, а отже підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що представник відповідача надав на підтвердження виконання договору № 2305/23/Ц від 23.05.2023 лише копію акту № 1 від 16.08.2023 приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги по справі 357/3325/23 на суму 13 000,00 грн., копію акту № 2 від 17.08.2023 приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги по справі № 357/33 на суму 3 500,00 грн. А отже, докази оплати за договором № 2305/23/ц від 23.05.2023 відсутні.

Окрім того, зазначає, що з огляду на фактично виконану роботу адвоката Радецькою Т.П. по справі № 357/3325/23, вартість наданих послуг не є співмірною із ціною та складністю справи.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що вимога ОСОБА_3 стосовно покладення витрат пов`язаних із ухваленням додаткового рішення по справі № 357/3325/23, взагалі виходить за межі розгляду справи оскільки основне рішення по даній справі уже ухвалено, а ухвалення додаткового рішення не передбачає додаткових судових витрат.

З урахуванням вищевикладених обставин, норм права та практики Європейського суду з прав людини, на думку апелянта вимоги щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, які є необґрунтованими та немає відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, не підлягають задоволенню.

Відповідачем ОСОБА_1 , через свого представника Радецьку Т.П. подано відзив на апеляційну скаргу.

Представник зазначає, що згідно усталеної судової практики, підтвердженої постановами Верховного Суду, у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу надання послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На думку представника, звернувшись з апеляційною скаргою в якій позивач просить суд повністю скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у стягненні на його користь судових витрат, за даних обставин справи, є помилковим розумінням норм процесуального закону, яким передбачені виключні підстави для повної відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та повної відмови у стягненні заявленого відповідачем розміру понесених судових втрат, які він змушений був понести для захисту своїх прав.

Надмірне зменшення розміру правничої допомоги фактично нівелює мету існування передбаченої процесуальним законом норми права, якою гарантується відшкодування правничої допомоги стороні по справі.

Окрім того, представник звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що у тексті договору № 2305/23/ц про надання правової допомоги від 23.05.2023, сторони узгодили всі істотні умови надання правничої допомоги адвокатом. В даному договорі наявні пункти умов щодо порядку обчислення, форми та вартості послуг, що надаються адвокатом в даній справі.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення відповідає.

Так, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Важливим також є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Так, статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» залишено без задоволення. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2023 року залишено без змін.

У пункті 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, ухвалюючи додаткове рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. При цьому, суд врахував заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, подані представником ТОВ «Діджи Фінанс», суд вважав, що загальний розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що не відповідає критерію розумності та справедливості.

Із такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Так, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат була направлена представником відповідача засобами поштового зв`язку 17.08.2023, отже у строк, визначений нормами ЦПК для подачі такої заяви.

Судові витрати відповідача підтверджуються наявними в матеріалах справи наступними документами: Договором №2305/23/Ц про надання правової допомоги від 23.05.2023 року, розрахунком №1 попередніх витрат на правничу допомогу по справі №357/3325/23 від 25.05.2023 року, розрахунком №2 попередніх витрат на правничу допомогу по справі №357/3325/23 від 11.07.2023 року, актом №1 приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги по справі №357/3325/23 від 16.08.2023 року, розрахунком №3 витрат на правничу допомогу по справі №357/3325/23 від 16.08.2023 року, актом №2 приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги по справі №357/3325/23 від 17.08.2023 року (а.с. 198-205).

Пунктом 1.1 розділу 1 договору про надання правової допомоги визначено, що клієнт доручає, а виконавець, в особі адвоката Радецької Т.П., бере на себе зобов`язання з надання правової допомоги клієнту з усіх питань, що стосуються захисту прав та інтересів клієнта в рамках судової справи № 357/3325/23.

Відповідно п. 5.1 розділу 5 договору вартість надання правової допомоги за договором в суді першої інстанції та апеляційної інстанції визначається в додатках до даного договору - розрахунках витрат на правову допомогу до даного договору та підтверджується актами приймання-передачі послуг.

Також представником надано до суду акти приймання - передачі послуг з надання правничої допомоги по справі №357/3325/23 де зазначено, що Адвокатське бюро «Радецької Тетяни Петрівни» в особі керуючого Бюро, адвоката Радецької Т.П. у період часу з 23.05.2023 по 16.07. 2023, надало правничу допомогу ОСОБА_1 на суму 16 500 грн.

Так, при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» через свого представника Денисюк С.О. подавало до суду свої заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Частково задовольняючи заяву відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходив з того, що розмір судових витрат заявлених відповідачами, які підлягає відшкодуванню за рахунок ТОВ «Діджи Фінанс» є завищеним, не відповідає критерію розумності та справедливості.

Судом першої інстанції було враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 у справі № 911/739/15, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Апелянт у апеляційній скарзі також посилається на ту обставину, що у справі відсутні банківські квитанції надані в якості доказу оплати за Актом № 1 приймання - передачі послуг з надання правової допомоги від 16.08.2023 та за № 2 від 17.08.2023, які є додатками до договору № 2305/23Ц від 23.05.2023.

Однак, колегія судді звертає увагу на ту обставину, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).

Ураховуючи викладене, та встановлені обставини по справі, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалене по суті правильне додаткове рішення, а отже підстави для його скасування, відсутні.

Як вбачається із відзиву на апеляційну скаргу, поданого представником відповідача, адвокатом Радецькою Т.П., нею також заявлено вимогу про відшкодування витрат з надання правової допомоги з підготовки відзиву на апеляційну скаргу в розмірі 3 000,00 грн.

Враховуючи складність справи та об`єм виконаної адвокатом роботи, витрачений нею час на написання відзиву, принцип співмірності, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд вбачає за доцільне зменшити розмір цих витрат відповідача та стягнути з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 1 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», подану представником Денисюк Світланою Олександрівною , залишити без задоволення.

Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 1 000 грн витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна