Справа № 301/2831/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді: Даруди І.А.,

секретаря судових засідань: Сатін Н.М.

представника позивача : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , де третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки і піклування Іршавської міської ради про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , де третя особа Орган опіки та піклування Іршавської міської ради про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивував тим, що 30 травня 2015 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Брідської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 12.

Від цього шлюбу позивач з відповідачкою мають двох малолітніх дітей - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначає позивач, їхня сім`я проживала за адресою АДРЕСА_1 , але сімейне життя між ними поступово погіршувалося, сторони почали один від одного віддалятись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Як стверджує позивач ОСОБА_2 , вони втратили почуття кохання один до одного та поваги, між ними постійно виникали сварки через різні погляди на шлюб, сім`ю, що тяжким чином впливало на психічний позивача ОСОБА_2 стан та кожен раз спричиняло йому душевні страждання. Це дуже негативно впливало на сім`ю, оскільки відповідач без будь яких причин влаштовувала скандали.

Особливо стосунки між сторонами почали погіршуватись після народження сина ОСОБА_6 , що в подальшому привело до того, що на початку 2023 року відповідач зібрала своїречі та малолітнього сина ОСОБА_5 та разом з ним переїхала проживати за адресою: АДРЕСА_2 , залишивши дочку ОСОБА_4 проживати разом зі ним. Як стверджує позивач , з того часу він залишився один проживати разом з донькою ОСОБА_4 . Відповідач мабуть не забажала обтяжувати себе додатковими труднощами по догляду за старшою дочкою. З січня 2023 року ОСОБА_3 жодного разу дочку не відвідувала, не телефонувала, не вітала зі святами, зовсім не цікавилася як почувається донька, чи все гаразд, чи не потрібна їй якась допомога, тобто відповідач не виявляє щодо своєї дитини жодного батьківського піклування.

Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не займається вихованням, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами дочки ОСОБА_8 . станом здоров`я, не піклується про фізичний, духовний та психічний розвиток дитини, її навчанням. підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не відвідує дитину взагалі ні вдома ні в школі, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Згідно тверджень позивача ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 , покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку матері дитини. Таким чином, відповідач не виконує свої обов`язки як мати щодо виховання таматеріального забезпечення дитини. Дитина проживає разом зі позивачем та знаходиться на повному його утриманні.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, на думку позивача, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, натомість подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив позовну заяву задовольнити, а розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник позивача - адвокат Карабиньош І.І. просив розгляд справи проводити без участі позивача ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду, натомість нею було подано до суду заяву про визнання позову, в якій остання, зазначила, що позовні вимоги визнає, проти задоволення таких не заперечує, а справу просить розглянути у її відсутності.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Іршавської міської ради (органу опіки та піклування) - в судове засідання не з`явився, натомість подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі представника.

Заслухавши пояснення адвоката Карабиньоша І.І., свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , дослідивши матеріали справи та всебічно й у повному обсязі оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України).

Як було встановлено судом, 30 травня 2015 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Брідської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 12. (а.с. 13)

Подружнє життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, між ними мають місце непорозуміння з різних питань, через взаємні претензії один до одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин і на сьогодні вони проживають окремо.

Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Також, враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини і на сьогодні вони проживають окремо, мають протилежні погляди на життя та не бажають зберегти шлюб, суд дійшов до висновку, що вимога позивача ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 є обгрунтованою та підлягає до задоволення.

Стосовно вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд встановив наступне:

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не дбає про фізичний розвиток дитини, матеріально не утримує її, тобто відповідач не виявляє щодо своєї дитини жодного батьківського піклування. Перешкод, у спілкуванні з дитиною, позивач не чинить, однак відповідач свідомо, без поважних причин, ухилиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки.

На підтвердження вищевикладеного, позивачем було долучено докази, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов складеного комісією у складі діловода відділу організаційного забезпечення та діловодства Іршавської міської ради ОСОБА_11 та інспектора з ведення військового обліку відділу з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту, військового обліку і мобілізаційної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Іршавської міської ради ОСОБА_12 , було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина ОСОБА_2 , при обстеженні встановлено, що гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Працює водієм рятувальником ГПРВ м. Іршава Ужгородської ГПРГ ГПРЧ АРЗ СП ГУ ДСНС України у Закарпатській області. Має на утриманні та вихованні дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениця 3-го класу Ільницької гімназії.(а.с. 23)

На час проведення обстеження виявлено, що у житловому будинку чисто, прибрано. У помешканні є всі умови для проживання неповнолітньої доньки.

Також, згідно акту обстеження факту проживання та матеріально побутових умов проживання відповідача ОСОБА_3 , комісією в складі інспектора відділу земельних відносин та просторового планування ОСОБА_13 , діловод ОСОБА_14 , сусідки ОСОБА_15 з віддаленим місцем роботи в АДРЕСА_3 , провели обстеження матеріально-побутових умов проживання гр. ОСОБА_3 . При обстеженні встановлено що гр. ОСОБА_3 проживає за вищевказаною адресою разом із сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час проведення обстеження виявлено, що у житловому будинку чисто, прибрано. У помешканні є всі умови для проживання неповнолітнього сина.(а.с.32).

Наведені в позові обставини також підтверджуються довідкою, виданою Іршавською міською радою від 28.06.2024 р. № 044-18/510 (а.с. 26); характеристикою, що видана Ільницькою гімназією відносно ОСОБА_4 , з якої вбачається, що навчанням та вихованням дівчинки займається батько ОСОБА_2 , оскільки саме він систематично відвідує батьківські збори, приводить дитину до школи, та бере активну участь у житті школи (а.с. 25), дані докази були досліджені судом та взяті до уваги при ухваленні рішення.

Також, судом було досліджено висновок Органу опіки та піклування Іршавської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав з якого вбачається, що орган опіки та піклування Іршавської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_4 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с. 33-34). Такий висновок, був досліджений в судовому засіданні та також прийнятий судом до уваги.

Також, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ..

Так, свідок ОСОБА_10 під час судового засідання пояснила, що вона є сестрою відповідача ОСОБА_3 , зазначила, що наскільки їй відомо, дружина позивача - відповідач ОСОБА_3 з січня 2023 року разом з позивачем та їхньою спільною дитиною ОСОБА_4 не проживає. Зі слів свідка, позивач ОСОБА_2 дитину виховує самостійно, мати доньки до них не навідується, не цікавиться станом здоров`я дитини та взагалі її життям. Відповідач на даний час проживає разом з батьками в селі Брід.

Свідок ОСОБА_9 зазначив, що він є сусідом позивача ОСОБА_2 .. Пояснив, що наскільки йому відомо, відповідач ОСОБА_3 наразі проживає в с. Брід, з донькою остання не спілкується та не навідує її. Зазначив, що вихованням та матеріальним забезпеченням доньки займається її батько ОСОБА_2 ..

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно з положеннями статті 150 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Судом встановлено, що відповідач участі в утриманні своєї доньки та її вихованні не бере, не цікавиться станом здоров`я, навчанням та фізичним розвитком, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, матеріально її не забезпечує.

Таким чином, проаналізувавши всі обставини справи в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, що підтверджується доказами, які були долучені до матеріалів справи, те, що відповідач ОСОБА_3 обізнана, про перебування на розгляді Іршавського районного суду Закарпатської області даної справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та її письмовою заявою, в якій остання, зазначила, що позовні вимоги визнає, тобто остання дає згоду на позбавлення її батьківських прав відносно її дітей, ставлення кожного з батьків до дітей, також відсутність будь яких доказів, які б спростовували доводи позивача ОСОБА_2 , беручи до уваги висновок органу опіки та піклування Іршавської міської ради, про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_4 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

На підставі чого, суд прийшов до висновку, про необхідність стягнення аліментів з відповідачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканки АДРЕСА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі, розмір якої становить 2500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень), щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду 14.08.2024 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. ст. 121, 164, 166 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 88, 212-215, 224-228, 231, 233, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , де третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки і піклування Іршавської міської ради про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 30 травня 2015 року виконавчим комітетом Брідської сільської ради Іршавського району Закарпатської області між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 12 - розірвати.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканку АДРЕСА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканки АДРЕСА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в твердій грошовій сумі, розмір якої становить 2500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень), щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду 14.08.2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканки АДРЕСА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ), суму сплаченого при поданні позовної заяви до суду, судового збору в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 07.11.2024 року.

Суддя: І.А. Даруда