Справа № 161/9865/24 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В.
Провадження № 22-ц/802/801/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,

представника заявника Антонюк Л.Є. ,

заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про звільнення від обов`язків опікуна та призначення опікуна, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Управління охорони здоров`я Луцької міської ради звернулось до суду із вказаною заявою.

В обґрунтування вимог вказує, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 травня 2010 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2015 року особі призначено опікуна - його матір ОСОБА_2 .

На разі, до заявника через Департамент «ЦНАП у м. Луцьку» звернувся ОСОБА_3 із заявою про призначення його опікуном над братом, оскільки ОСОБА_2 не може виконувати свої обов`язки у зв`язку зі станом здоров`я та зміною місця проживання.

З огляду на наведене, а також за наявності родинних зв`язків та позитивних характеристик ОСОБА_3 заявник просить звільнити ОСОБА_2 від обов`язків опікуна та призначити новим опікуном над недієздатним братом та звільнити ОСОБА_2 від обов`язків опікуна.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2024 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить судове рішення суду скасувати у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Вважає помилковим висновок суду про не доведеність підстав для задоволення даної заяви.

Заслухавши представника заявника, заінтересованих осіб, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 травня 2010 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним (а.с.5).

Згідно з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2015 року особі призначено опікуна - ОСОБА_2 (його матір) (а.с.6).

Згідно заяви від 03 травня 2024 року, поданої на адресу Департаменту «ЦНАП у місті Луцьку» ОСОБА_2 просила звільнити її від обов`язків опікуна у зв`язку зі станом здоров`я та зміною місця проживання (а.с.8).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив у рішенні, що відомості про те, що ОСОБА_2 не може здійснювати догляд за сином та не має змоги бути опікуном в матеріалах справи відсутні, суд має сумніви у щирості бажання ОСОБА_3 здійснювати опіку над недієздатним братом, яке фактично спрямоване на створення штучних передумов для отримання відстрочки від виконання військового обов`язку.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

З дослідженого апеляційним судом виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що ОСОБА_4 , має вроджену розумову відсталість з порушенням функції тазових органів. Наслідки перенесеної нейроінфекції. Психологічна деменція. Епісиндром ( а.с. 16).

Висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу Волинської обласної психіатричної лікарні № 1025/2-43 від 23 червня 2023 року стверджує, що хворий ОСОБА_4 - є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду довічно ( а.с. 17).

З інформації про осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що недієздатний ОСОБА_5 зареєстрований за цією адресою, разом з ним зареєстрований ОСОБА_3 ..

ОСОБА_2 з 03 жовтня 2022 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ( а.с. 23).

З лікарського консультативного заключення від 29 липня 2024 року КП «Волинський обласний медичний центр онкології» Волинської обласної ради слідує, що ОСОБА_2 , 1960 року народження має захворювання: базальноклітинний рак шкіри правої щоки, було проведено хірургічне втручання.

В судовому засіданні заінтересовані особи ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 пояснили, що ОСОБА_2 на даний час не може опікуватись недієздатним своїм сином, унаслідок погіршення її здоров`я та внаслідок віку, оскільки сама на даний час потребує стороннього догляду. В останній період брат недієздатного - ОСОБА_3 змушений постійно знаходиться поруч з матір`ю і братом, оскільки недієздатний потребує постійного нагляду, а його матір, нинішній опікун «не справляється з ним» у зв`язку з погіршенням загального стану здоров`я внаслідок тяжкого захворювання.

Як у поданій апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні, ОСОБА_2 повідомляє суду, що не може здійснювати опіку у зв`язку із поганим станом здоров`я, що в свою чергу підтверджується лікарським консультативним заключенням, яке було досліджено в судовому засіданні.

Ураховуючи викладене, висновок суду про те, що в матеріалах справи відсутні докази про неможливість здійснення заявницею догляду за недієздатним сином , суперечить наявним у справі доказам.

Згідно з приписами частини 3 статті 63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою.

Відповідно до частини першою статті 75 ЦК України, суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки і піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника.

З системного аналізу зазначених положень матеріального права слідує, що особа може бути опікуном лише за наявності її згоди, саме тому закон не визначає будь-яких умов, які повинен виконати опікун для звільнення його від обов`язків опікуна на підставі поданої ним заяви.

Тому висновок суду про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про звільнення її від повноважень опікуна не ґрунтується на законі.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у призначенні опікуном брата недієздатної особи - ОСОБА_3 та з мотивами, з яких суд відмовив у призначенні опікуном останнього.

Висновок суду першої інстанції обґрунтований виключно посиланням на сумніви суду у щирості бажання ОСОБА_3 бути опікуном у зв`язку з тим, що він є особою призовного віку. В оскарженому судовому рішенні Луцький міськрайонний суд не зазначив тих норм матеріального права, які забороняють призначити опікуном недієздатного особу чоловічої статі призивного віку, також не обґрунтував у зв`язку з чим в суду виникли сумніви "у щирості намірів" потенційного опікуна.

Статтею 64 ЦК України визначено виключний перелік обставин, за яких особа не може бути призначена опікуном чи піклувальником. Згідно з положеннями цієї статті, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа, яка позбавлена батьківських прав або ж якщо поведінка та інтереси такої особи суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування.

Норми Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містять положень щодо заборони призначати опікунами осіб чоловічої статі призивного віку.

При розгляді справи не встановлено обставин, які вказують на те, що поведінка ОСОБА_3 , який виявив бажання бути опікуном, суперечить інтересам недієздатного ОСОБА_4 .

Водночас з подання органу опіки та піклування про призначення нового опікуна Управління охорони здоров`я Луцької міської ради вбачається, що ОСОБА_4 є собою з інвалідністю першої групи внаслідок психічного розладу довічно та потребує стороннього догляду. ОСОБА_3 не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері та наркодиспансері, не притягувався до кримінальної відповідальності, може здійснювати обов`язки опікуна за станом здоров`я, сам такі обов`язки бажає здійснювати і фактично здійснює. Матір за станом здоров`я не може виконувати обов`язки опікуна.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді представник Управління охорони здоров`я підтримала висновок, пояснила, що орган опіки і піклування знає цю сім`ю як таку, що здійснює догляд за недієздатним. ОСОБА_2 тяжко доглядати та виконувати обов`язки опікуна, оскільки сама тяжко хворіє, тому догляд за братом в останній період здійснює ОСОБА_3 .

Всупереч вимог пункту 3 частини 4 статті 265 ЦПК України, суд першої інстанції не навів у рішенні мотивованої оцінки висновку органу опіку і піклування і подання про призначення опікуном ОСОБА_3 та не зазначив, з яких підстав суд не погоджується з обставинами, викладеними у цих документах та відхиляє їх.

Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Визначальним при вирішенні питання щодо можливості призначення опікуном є врахування особистих стосунків, можливості виконувати обов`язки опікуна.

У суді апеляційної інстанції заінтересовані особи пояснили, що недієздатний та його брат мають налагоджені стосунки, недієздатний ОСОБА_4 «слухається» свого брата ОСОБА_3 , у той час як ОСОБА_2 не справляється з своїми обов`язками з огляду на похилий вік, захворювання, а також особливість сприйняття її недієздатним сином.

На думку колегії суддів, з врахуванням не бажання теперішнього опікуна недієздатної особи ОСОБА_2 виконувати свої обов`язки з об`єктивних причин та згода ОСОБА_3 бути опікуном над недієздатним братом, рішення суду про задоволення у повному обсязі заяви Управління охорони здоров`я не порушить вимог Закону, що регулює спірні правовідносини, та забезпечить права та інтереси недієздатної особи, які знаходяться під особливим захистом держави.

При розгляді справи суд першої інстанції не встановив усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не надав належної правової оцінки поданим доказам, не врахував особливостей даної справи та тих обставин, у зв`язку з якими заявниця просить звільнити її від повноважень опікуна, не звернув уваги на характерність захворювання недієздатної особи та рекомендацій лікарського висновку щодо особливостей належного догляду за цією особою та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви, тому судове рішення суду першої інстанції належить скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайнного суду Волинської області від 13 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Звільнити ОСОБА_2 від обов`язків опікуна недієздатного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над недієздатним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: