Справа № 645/1109/22
Провадження № 2/645/25/24
18 березня 2024 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді Мартинової О.М.
секретаря судових засідань Кривченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договорів та стягнення грошових коштів, -
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2022 року по вищевказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року по вищевказаній цивільній справі підготовче засідання було закрито. Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення грошових коштів, призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до п.п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Розпорядженням керівника апарату суду за № 103/23 від 24.02.2023 року призначено проведення повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, в результаті чого справу було передано судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Мартиновій О.М. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2023 року вищевказану цивільну справу прийнято до свого провадження.
У судове засідання позивача не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява, якою просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання неодноразово не з`являлася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування). Причини неявки відповідач суду не повідомляла, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача Павлуненко К.Л., якою остання повідомила про припинення представництва відповідача ФОП ОСОБА_2 .
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
1)договір індивідуального замовлення ліжка "Камелія Лайт" P/S 1.4 140/200/900 cпальне місце 140x190 № 02/02 від 02 лютого 2022 року на суму 10 700,00 грн. (Договір 1),
2)договір індивідуального замовлення вітальня "Петіо МДФ" 310/200/52 №02/02 від 02 лютого 2022 року на суму 15 599,00 грн. (Договір 2),
3)договір індивідуального замовлення столу-трансформер «Ловкач» 900x500/750x600/1200 № 02/02 від 02 лютого 2022 року на суму 2 580,00 грн. (Договір 3).
У відповідності до положень пункту 1.1. вказаних Договорів Продавець на підставі ознайомлення Покупця із зразком «Товару» (за описом, каталогом, тощо), зобов`язується передати якого Виконавець за заданими Замовником розмірами і на підставі його у власність Покупця меблі і елементи меблів (Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар за бажанням роботи з доставки з доставки та монтажу (збирання) Товару в порядку та на умовах визначених цим Договором.
Умови зазначених договорів ідентичні, окрім ціни, визначеної п. 2.1 та самого товару, що має бути поставлений, визначеного у Специфікації - додатку до Договору 1,2,3.
Згідно п.2.1 Договору індивідуального замовлення Стіл трансформер «Ловкач» 900x500/750x600/1200 № 02/02 від 02 лютого 2022 року вартість товару становить 2580,00 грн.
Згідно Специфікації №1 Додатку до Договорів 1,2.3 №02/02 від 02 лютого 2022 року, ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погодили, що сума передоплати становитиме на загальну суму в розмірі 20 000,00 грн.
Згідно квитанції № 87923764 від 02.02.2022 року Покупець - позивач ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання та сплатила передоплату в розмірі 20 000,00 грн., передбачені Специфікацією №1 Додатку Договорів 1,2,3 від 02/02.
Відповідно до умов п. 3.1.1. Договорів 1,2,3 Продавець зобов`язаний здійснити поставку Товару у строк не більше двох місяців з моменту внесення Покупцем передоплати, в розмірі зазначеному п. 2.2. та/або у порядку та умов, узгоджених Сторонами в Специфікації на конкретний товар.
Відповідно до умов п. 3.1.5 Договорів 1.2,3 Продавець зобов`язаний за домовленістю доставити товар за вказаною Покупцем адресою. На підтвердження існування такої домовленості в Специфікації № 1 Додатку до Договорів 1,2,3 № 02/02 від 02 лютого 2022 року передбачений занос товару на 5 поверх за вказаною адресою Покупця та його збирання.
Авансовий платіж було здійснено Позивачем 02 лютого 2022 року, а отже останнім днем для виконання ФОП ОСОБА_2 зобов`язання сплинув 02 квітня 2022 року. Починаючи з 03 квітня 2022 року і до моменту ухвалення судового рішення, ФОП ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконала.
Ч.1 ст. 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із вимогами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) П дає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст.ст. 662 та 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у встановлений у договорі строк.
Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Частиною 2 статті 693 ЦК України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.
Відповідно до ч.н.2.3 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.
У відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про захист прав споживачів" - при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно частини 2 статті 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Як вбачається з Постанови ВГСУ від 27 червня 2012 р. по справі № 42/364 (яка субсидіарно регулює спірні правовідносини між Позивачем та Відповідачем) суд вказує, що частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання). Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Статтею 42 Конституції України передбачено, що Держава захищає права споживачів.
Відповідно пункту 4 частини 1 статті 21 Закону України "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.
Відповідно до п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Доказів того, що відповідачем виконано прийняті на себе зобов`язання за укладеним між сторонами договорами та виготовлено позивачу виробів у встановлений договорами строк, того, що позивачем не виконано умови договору та не перераховано на його рахунок суму попередньої оплати, як і інших належних та допустимих доказів в спростування позиції позивача, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.
Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.
Тобто, відповідач повинен довести, що його дiями не було порушено права позивача, однак, жодних доказiв останнім до суду не надано.
Вiдповiдно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.
Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, має право скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів, але в даному разі цього зроблено не було.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами, отже вимога позивача про стягнення коштів ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача підлягає задоволенню.
Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач, як споживач, був звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то суд вважає необхідним відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору стягнути з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 259, 263, 264-265, 280-282, 284, 287, 288, 289 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договорів та стягнення грошових коштів - задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі внесеної передоплати в сумі 20 000 гривень 00 копійок за договорами індивідуального замовлення №02/02 від 02 лютого 2022 року.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 992 гривень 40 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м.Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Головуючий суддя О.М. Мартинова