Справа № 308/5788/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору та витребування майна.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2024 року, вказану позовну заяву залишено без руху із зазначенням недоліків які слід усунути, а саме:

Мотивуючи позов позивач зазначає, що 10 вересня 2019 року між ОСОБА_1 (надалі - Продавець) та ОСОБА_2 (надалі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М., зареєстрований в реєстрі за № 1110 (надалі - Договір). Згідно п. 1.1. вказаного Договору, за цим договором Продавець передає, а покупець приймає у власність незавершене будівництво житлового будинку, 40 відсотків готовності та земельну ділянку, загальною площею 0,0707 га, кадастровий номер :49:001:0420, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розташоване вищевказане нерухоме майно і зобов`язується сплатити Продавцю за зазначене нерухому майно гроші згідно з домовленістю, встановленою цим договором

Відповідно до п. 1.2. Договору, місце розташування незавершеного будівництва, житлового будинку та земельної ділянки: АДРЕСА_1 . Пунктом 2.1. Договору, продаж зазначеного нерухомого майна вчинено за погоджену Сторонами ціну 1 422 140,18 гривень. Також вказано, що ця сума, ніби - то, повністю сплачена Покупцем готівкою і отримана Продавцем особисто до підписання цього договору. Разом з тим, укладаючи дану угоду, сторони досягнули домовленості щодо подальшого розрахунку. Згідно домовленості розрахунок за майно та земельну ділянку мав бути здійсненим протягом одного року після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу і проведення державної реєстрації права власності на вказане майно за відповідачем. Однак, за наполяганням відповідача в договорі було вказано про повний розрахунок.

На підтвердження наведеному в додатку до позовної заяви додано копії документів, зокрема копію договору купівлі-продажу, витяг про право власності об`єкту нерухомого майна, довідки виданої ОСОБА_2 щодо адреси знаходження належного їй нерухомого майна.

Разом із тим, ватро зазначити, що вказані документи виготовлені неякісно, частина тексту відсутня, що позбавляє суд повністю встановити зміст зазначених документів.

Окрім того, щодо витягу про право власності на земельну ділянку та щодо незавершеного будівництва, житлового будинку 40 % готовності то такі датовано 10.19.2019. Також до позовної заяви додано витяг про право власності житлового будинку що розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,0707 га, кадастровий номер :49:001:0420, від 14.01.2021.

Таким чином до суду не надано актуального витягу щодо права власності на земельну ділянку та житловий будинок що розташований на ній, станом на день звернення із даним позовом до суду.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві вказано на те, що позивачем визначено попередню ціну позову в розмірі 200 000 грн. Додаткові докази, які підтверджують дійсну вартість спірного майна, а також документи, які додатково підтверджують заявлений позов будуть подані з дотриманням вимог ЦПК України. Позивач зазначає, що після подання висновків про вартість майна, у разі збільшення ціни позову буде надано підтвердження доплати судового збору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Відповідно до п. а п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення судового збору та інших обов`язкових платежів визначений Постановою Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21.08.2014 № 358.

Майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 916/1220/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

До позовної заяви не додано підтвердження сплати ним судового збору.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

За ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року №358.

У відповідності до п.п. 1 п. 1 вказаної вище Постанови, оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Враховуючи вищевикладене, слід звернути увагу позивача, на те, що ціна позову має бути визначена виходячи з суми дійсної вартості спірного нерухомого майна, на час звернення до суду, однак висновок про оцінку нерухомого майна в матеріалах позовної заяви відсутній.

В той же час відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий бір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно вказаної норми, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, справляється судовий збір, що становить: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вказане, оскільки визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна та за твердженням самого позивача на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, а на момент пред`явлення позову встановити точну вартість спірного майна, згідно матеріалів позовної заяви, неможливо, судом було визначено розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Таким чином, суд попередньо визначив розмір судового збору в розмірі 15 140 грн., з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин суд вважає, визначити суму яка підлягає сплаті позивачем при зверненні із даним позовом до суду у розмірі 15 140 грн. з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Для усунення вказаних в ухвалі від 05.04.2024 недоліків заявнику було надано строк три дні з дня отримання копії ухвали.

Позивачем особисто отримано копію ухвали від 05.04.2024 про залишення позовної заяви без руху 17.04.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Разом із тим, станом на 10.05.2024 недоліки, на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви не усунуто. Жодних заяв в тому числі і про продовження процесуального строку для усунення недоліків від позивача не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, вважаю за необхідне повідомити позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та витребування майна, - вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош