Справа № 473/1287/24
РІШЕННЯ

іменем України

"20" вересня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Гоженко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ

в березні 2024 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 жовтня 2023 року о 19 год. 20 хв. в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області по вул. Отамана Григор`єва, відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявив неуважність та допустив частковий виїзд на смугу зустрічного руху, в зв`язку з чим допустив зіткнення з автомобілем марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачі отримали тілесні ушкодження, транспортний засіб був пошкоджений.

Винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача ОСОБА_3 , згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2022 року.

Позивачка ОСОБА_1 зазнала матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Шкода полягає в вартості необхідних для відновлення автомобіля до попереднього стану ремонтних робіт, що становить 63 974,70 грн.

Крім цього позивачі просили стягнути компенсацію моральної (немайнової) шкоди в розмірі по 10 000,00 грн на користь кожної, посилаючись на те, що вони отримали тілесні ушкодження, негативні емоції та переживання через фізичний біль, у зв`язку з чим порушився звичайний ритм їх життя, вони були змушені витрачати час, кошти на лікування.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили стягнути з відповідача матеріальну, моральну шкоду в вищевказаних розмірах, а також вирішити питання про повернення судових витрат (судовий збір 3633,60 грн, витрати, пов`язані із залученням спеціаліста 3500,00 грн, витрати на правничу допомогу 9760,00 грн).

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 , його представник адвокат Лукіянчин І.П. у судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, 15 жовтня 2023 року о 19 год. 20 хв. в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області по вул. Отамана Григор`єва, відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявив неуважність, з невідомих причин допустив частковий виїзд на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , що рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_5 та пасажир ОСОБА_2 отримали легкі тілесні ушкодження.

Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача ОСОБА_3 , згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2023 року (ст. ст.124 КУпАП).

Дана постанова, в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковою для суду, що розглядає справу щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої вона ухвалена, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, розглядаючи справу в цивільному порядку, суд не вправі перевіряти обставини дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в справі про адміністративне правопорушення з`ясовуються обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до відповідальності.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 , як володільця автомобіля марки Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована не була.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, передбачені ст. 1192 ЦК України.

Зокрема, з урахування обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Визначення збитків надається у ст. 22 ЦК України, відповідно до якої збитками є витрати, яких особа зазнала в зв`язку з знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.п. 14, 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено з пояснень позивачки ОСОБА_1 автомобіль марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_6 , на час дорожньо-транспортної пригоди перебував у володінні позивача ОСОБА_1 . Станом на час розгляду справи в суді транспортний засіб не відремонтований та змінив власника (переданий на нужди ЗСУ) (пояснення надані в судовому засіданні від 03.09.2024).

За наведених обставин, з огляду на те, що заявлена до стягнення матеріальна шкода полягає в вартості ремонтних робіт, які є необхідними для відновлення автомобіля до попереднього стану, проте транспортний засіб вибув з володіння позивача ОСОБА_1 , позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення № 6905 позивач ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» ВМР з 15 жовтня 2023 року по 17 жовтня 2023 року в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями (струс головного мозку, садно правого колінного суглоба). Згідно довідки, виданої 15 жовтня 2023 року КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» ВМР, позивач ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження в вигляді забою правового ліктя, а також садна.

Отже, суд вважає доведеним той факт, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазнали моральних страждань, що були обумовлені фізичним болем внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, зміною звичайного ритму життя.

Суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховує доведений в судовому засіданні характер, обсяг, тривалість страждань, які зазнали позивачі, характер немайнових втрат, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, відповідно до наданих доказів.

За встановлених обставин, з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на користь позивача ОСОБА_1 10000,00 грн., на користь позивача ОСОБА_2 7000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 слід стягнути також судовий збір: на користь ОСОБА_1 1211,20 грн, на користь ОСОБА_2 847,84 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог 70 %).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2024 року між адвокатом Кудіною Т.М. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги б/н. Відповідно до умов договору адвокат зобов`язалася надати ОСОБА_1 професійну правничу допомогу, зокрема надати консультацію правового характеру, необхідну для захисту інтересів клієнта, скласти позовну заяву та інші процесуальні документи, здійснити представництво клієнта в судах усіх інстанцій. Аналогічний договір 20 січня 2024 року був укладений між адвокатом Кудіною Т.М. та ОСОБА_2 .

Зі свого боку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зобов`язалися сплатити на користь адвоката вартість наданої правничої допомоги (гонорар) у розмірі, визначеному окремим розрахунком.

Згідно розрахунку вартості правничої допомоги від 29 лютого 2024 року адвокат Кудіна Т.М. надала ОСОБА_1 наступну правничу допомогу: консультація 500,00 грн, ознайомлення з документами клієнта 1000,00 грн, підготовка заперечень на апеляційну скаргу 1500,00 грн, аналіз судової практики 700,00 грн, підготовка позовної заяви 2000,00 грн, виготовлення копій документів 90,00 грн., а всього на загальну суму 5790,00 грн.

Згідно розрахунку вартості правничої допомоги від 29 лютого 2024 року адвокат Кудіна Т.М. надала ОСОБА_2 наступну правничу допомогу: консультація 400,00 грн, ознайомлення з документами клієнта 500,00 грн, підготовка заперечень на апеляційну скаргу 1500,00 грн, аналіз судової практики 500,00 грн, підготовка позовної заяви 1000,00 грн, виготовлення копій документів 70,00 грн., а всього на загальну суму 3970,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст.627 ЦК України.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність.

Водночас Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зробила висновок про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відсутність такого клопотання відповідно до приписів ч. 5 ст.137 ЦПК України унеможливлює вирішення судом з власної ініціативи питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу.

Матеріали справи не містять клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд не перевіряв їх за ознакою їх співмірності складності справи, витраченому часу, здійсненим процесуальним діям тощо.

Разом з тим суд встановив невідповідність наданого розрахунку вартості правничої допомоги з фактичним обсягом наданої допомоги в даній справі (в частині підготовки заперечень на апеляційну скаргу). Крім цього, виготовлення копій документів не може бути віднесено до виду правничої допомоги.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 належать до стягнення витрати на правничу допомогу: на користь ОСОБА_1 588,00 грн (згідно розміру задоволених позовних вимог 14 % (4200,00 х 14 %)), на користь ОСОБА_2 1680,00 грн (згідно розміру задоволених позовних вимог 70 % (2400,00 х 70 %)).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_3 (десять тисяч) грн в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_4 , судові витрати в розмірі 1799 (одна тисяча сімсот дев`яносто дев`ять) грн 20 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 (сім тисяч) грн в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , судові витрати в розмірі 2 527 (дві тисячі п`ятсот двадцять сім) грн 84 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Л.В.Лузан