Справа № 638/1855/24
Провадження № 2-о/638/110/24
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в якій просили суд: розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який 24 вересня 2010 року було зареєстровано Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №406; залишити прізвища заявникам « ОСОБА_5 ».

В обґрунтування заяви зазначили, що 24 вересня 2010 року уклали шлюб, який було зареєстровано Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів 24 вересня 2010 року був зроблений відповідний актовий запис №406. В шлюбі нас народились дві дитини, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя не склалося. Фактично шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведеться з травня 2022 року. За таких обставин нормальні шлюбні відносини не можуть бути поновлені. Між заявниками досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні наших неповнолітніх дітей та сплати аліментів, про що укладено Договір між батьками щодо виховання, визначення місця проживання дітей та сплату аліментів від 26.01.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Никифоровою М.А., реєстровий номер 37 від 26 січня 2024 року. Будь-які спори стосовно майна або інших питань відсутні.

Ухвалою суду від 31 січня 2024 року заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявники не з`явилися надали до суду заяви, в яких просили заяву задовольнити, справу розглянути за їх відсутністю на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 вересня 2010 року у Червонозаводському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис № 406, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 24.09.2010.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями Свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 01 вересня 2011 року (актовий запис про народження № 3274) та Свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 19 травня 2020 року (актовий запис про народження № 1395) відповідно.

26 січня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 укладено Договір між батьками щодо виховання, визначення місця проживання дітей та сплату аліментів, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Никифоровою М.А., реєстровий № 37 від 26 січня 2024 року.

Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України).

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, заявники не скористалися передбаченим ч. 4 ст. 109 СК України місячним строком для відкликання заяви, що свідчить про те, що заявники не бажають примиритися, у зв`язку з чим суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права.

Заявники досягли згоди щодо визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, умов їх утримання і виховання кожним із батьків, що підтверджується копією договору від 26 січня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Никифоровою М.А. 26 січня 2024 року, зареєстрований в реєстрі за № 37.

Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, при цьому розірвання шлюбу не порушує особисті та майнові права дітей.

З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, ст. 56, 104, 105, 109, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, яке має дітей, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином України, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянкою України, зареєстрований 24 вересня 2010 року у Червонозаводському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 406.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 березня 2024 року.

Суддя І.П. Латка