РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4292/23

21 травня 2024 року м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір №27374-09/2022. Кредитний договір укладено в електронному вигляді. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» фінансовий кредит у розмірі та на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути вказаний кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах , які визначені кредитним договором.

29 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №29062023, відповідно до умов якого позивач отримав права вимоги до боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», у тому числі за кредитним договором №27374-09/2022 від 29 вересня 2022 року, укладеним із ОСОБА_1 , в сумі 20700 грн, з яких 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 14700 грн заборгованості за відсотками.

Просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості суму заборгованості зва кредитним договором №27374-09/2022 від 29 вересня 2022 року в сумі 20700 грн, з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 14700 грн сума заборгованості за відсотками, та стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 13.12.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

Відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог, у якій останній вказав, що позов визнає частково в сумі 7050 грн. Вказує, що позивач просить стягнути проценти в сумі 14700 грн, які нараховані в тому числі, поза межами строку дії договору, а відтак визнає позов частково в заборгованості по основній сумі боргу у розмірі 6000 грн та заборгованості по відсотках в межах строку дії кредитного договору в сумі 1050 грн, а всього в сумі 7050 грн.

В решті позовних вимог просить відмовити та вирішити питання щодо повернення позивачу 50% судового збору та стягнення на користь відповідача витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

Так 29 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №27374-09/2022, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 6000 грн на умовах зворотності, платності. Мета отримання кредиту на власні потреби, строк кредитування 7 днів (до 05.10.2022), дата надання кредиту 29.09.2022, проценти за користування кредитом 912,5% річних з розрахунку 2,50% на добу, кредит надається у безготівковій формі на реквізити вказаної клієнтом платіжної банківської карти.

Вказані умови передбачені пунктами 1.1 1.3 та 1.7 Договору про надання фінансового кредиту №27374-09/2022.

Згідно додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №27374-09/2022, реальна річна процентна ставка 1822271,38%.

Судом також встановлено, що Договір про надання фінансового кредиту №27374-09/2022 підписано в електронній формі, що вбачається із пункту 1.12 та 1.13 Договору.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналого власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналого власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

29 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як Фактором, укладено Договір факторингу №29062023, за умовами п.1.1., 1.2. якого Фактор отримав за плату від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників останнього, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» за переліком, вказаним в Додатку №1 до Договору.

Також 29 червня 2023 року між сторонами Договору факторингу №29062023 складено та підписано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №№29062023 від 29.06.2023.

Із Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 вбачається, що позивач також отримав права вимоги за договором №27374-09/2022 в сумі 20700 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 6000 грн, сума заборгованості за відсотками 14700 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відтак, позивач набув право грошової вимоги за борговими зобов`язаннями ОСОБА_1 за кредитними договорами №27374-09/2022 від 29.06.2022.

При цьому, розмір заборгованості відповідача в сумі 20700 грн. також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №27374-09/2022 від 29.09.2022 за період з 29.06.2023 по 31.10.2023.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За положеннями ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18.

Таким чином, новий кредитор позивач, відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Проте, позивач, з посиланням на п.п.2.3. п.2 Договору про надання фінансового кредиту №27374-09/2022, просить стягнути з відповідача проценти за вказаним договором за період, який виходить за межі строку кредитування, що суперечить ст.1048 ЦК України та правовій позиції висловленій Великою Палатою Верховного Суду у Постановах: від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18.

При цьому суд також враховує, що Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі №944/3046/20 (провадження №61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч.3, 4 ст.213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.

Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитного договору умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 7 днів відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації і такий механізм відповідатиме засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Відтак, сума боргу відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за договором про надання фінансового кредиту №27374-09/2022 від 29.09.2022 року становить: 6000 грн. (тіло кредиту) + 1050 грн. (проценти за строк кредитування: 6000грн.*2,50%*7 днів) = 7050 грн.

При цьому суд враховує, що за змістом заяви про визнання позову факту укладення кредитного договору відповідач не заперечував, проте, як встановлено судом, всупереч умовам договору та вимогам наведених вище норм закону не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитними договорами у встановлені ними строки і доказів протилежного суду не надано і судом таких доказів не здобуто.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлені судом обставини та досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме стягненню підлягає з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №27374-09/2022 від 29.09.2022 в розмірі 7050 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 6000 грн., сума заборгованості за відсотками 1050 грн. (за період 7 днів).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги позивача задоволено частково на 34,05%, тому з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір в сумі 913,90 грн.

Щодо заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідача, то враховуючи часткове визнання позову, часткове задоволення позову, а також ненадання доказів направлення відповідачем такої заяви позивачу у справі, що суперечить вимогам ч.2 ст.183 ЦПК України і що позбавило позивача можливості висловити свою позицію щодо такої заяви, то керуючись ст.141 ЦПК України суд не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу та повернення позивачу 50% судового збору за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код , юридична адреса: вул.Симона Петлюри, 30, м. Київ 01032, реквізити IBAN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за кредитним договором №27374-09/2022 від 29 вересня 2022 року в розмірі 7050 /сім тисяч п`ятдесят/ гривень, з яких 6000 /шість тисяч/ гривень заборгованості за основною сумою боргу, 1050 /одна тисяча п`ятдесят/ гривень заборгованості за відсотками.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 913 /дев`ятсот тринадцять/ гривень 90 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місце знаходження: м.Київ, вул.С.Петлюри, 30), .

Відповідач:

ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне рішення складено

21 травня 2024 року.

СуддяЛ. А. Грипіч