Номер провадження: 22-ц/813/2348/24
Справа № 495/8276/22
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 495/8276/22

Провадження номер: 22-ц/813/2348/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр»,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору голова правління ОСББ «Центр» Слободенюк С.Ф.,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом заявою ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору голова правління ОСББ «Центр» Слободенюк С.Ф., про стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Боярського О.О. 03 липня 2023 року, повний текст складено 03 липня 2023 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі - 15 000 грн. Також позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі - 15 000 грн., судові витрати покласти на відповідача у справі (а. с. 1 4).

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2021 року було відкрито провадження за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» до ОСОБА_1 про визнання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки незаконним та скасування запису про державну реєстрацію.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.01.2021 року по справі № 495/1539/20 було відмовлено у задоволенні позовної заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» до Білгород-Дністровської міської ради, за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про визнання п.1.2. рішення № 691-VII від 01.11.2018 року Білгород-Дністровської міської ради протиправним та скасування запису про державну реєстрацію.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.08.2023 року по справі № 495/1539/20 апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» було задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.01.2021 року по справі № 495/1539/20 змінено в частині обґрунтування відмови у задоволені позовних вимог. В решті рішення залишено без змін.

Тобто, на момент повторного звернення ОСОБА_2 з позовною заявою до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по цивільній справі № 495/7946/21, цивільна справа № 495/1539/20 зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, із тих самих підстав знаходилася у провадженні Одеського апеляційного суду.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2022 року по справі № 495/7946/21 задоволено частково клопотання адвоката Шаркевича Віктора Трохимовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , про закриття провадження у справі за уточненим позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» до ОСОБА_1 , Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправним рішення Білгород-Дністровської міської ради та скасування запису про державну реєстрацію. Уточнену позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» до ОСОБА_1 , Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправним рішення Білгород-Дністровської міської ради та скасування запису про державну реєстрацію повернуто Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Центр», на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

ОСОБА_1 зазначає, що він є інвалідом І групи, що документально підтверджується посвідченням. ОСОБА_2 з березня місяця 2020 року, використовуючи посаду голови правління ОСББ «Центр» та зловживаючи нею, повторно звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з тих самих підстав на порушення ст. 41 Конституції України, не даючи позивачу змоги вільно використовувати належне йому майно, законно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Судові процеси на протязі тривалого часу, які ініціювала ОСОБА_2 на порушення його законних прав, призвели до моральних страждань, погіршення стану його здоров`я, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За цей час позивач неодноразово знаходився на лікування в лікарні, він інвалід І групи. Судові тяжби, порушення його законних прав на володіння, користування і розпорядження власністю знаходиться в прямому причинному зв`язку із погіршенням стану його здоров`я і тяжкими, тривалими моральними стражданнями. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач, як фізична особа, зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього з боку ОСОБА_2 ..

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України.

ОСОБА_1 розмір відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконними діями голови правління ОСББ «Центр» Слободенюк С.Ф., оцінює у розмірі - 15 000 грн..

Позиція сторін по справі в суді першої інстанції

20.12.2022 року представник ОСББ «Центр» звернувся до суду першої інстанції із відзивом на позовну заяву, в якій просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі (а. с. 64).

У своєму відзиві відповідач посилається на те, що позивач вводить суд в оману, коли стверджує, що був відповідачем по справі № 495/1539/20, оскільки ОСББ «Центр» пред`явило позов до Білгород-Дністровської міської ради, де ОСОБА_1 був третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. У справі № 495/7946/21 ОСОБА_1 дійсно був відповідачем, проте цей позов не був розглянутий та повернутий позивачеві.

Зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2023 року відмовлено у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов є необґрунтованим, безпідставним та недоведеним (а. с. 139 - 144).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2023 року. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а. с. 145 - 150).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на доводи, викладені у позовній заяві.

Позиція відповідача у суді апеляційної інстанції

14.11.2023 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСББ «Центр», в якому останній заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить рішення суду першої інстанції залишити в силі (а. с. 166 - 168).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.09.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху (а. с. 154, зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.10.2023 року поновлено пропущений строк та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2023 року (а. с. 162, зворотна сторона).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Поштове рекомендоване повідомлення на ім`я ОСББ «Центр» повернулося до Одеського апеляційного суду з відміткою пошти про отримання адресатом листа (а. с. 170).

Поштове рекомендоване повідомлення на ім`я ОСОБА_1 повернулося до Одеського апеляційного суду з відміткою пошти про отримання адресатом листа (а. с. 171).

Поштове рекомендоване повідомлення на ім`я ОСОБА_2 повернулося до Одеського апеляційного суду з відміткою пошти про відсутність адресата за вказаною адресою (а. с. 172 - 173).

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що сторони по справі є повідомленими про надходження апеляційної скарги та розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.02.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

14.11.2023 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСББ «Центр» (а. с. 166 - 168).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

У порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ст. 274 ЦПК України, розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 розділу ІІІ «Позовне провадження» Цивільного процесуального кодексу України; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у вищезазначених спорах.

Відповідно до ч. 6, 9 ст. 19 ЦПК України - малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дана справа з ціною позову є малозначною, тому згідно ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників та без проведення судового засідання.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

12.03.2020 року ОСББ «Центр» звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Білгород-Дністровської міської ради, за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про визнання п.1.2. рішення № 691-VII від 01.11.2018 року Білгород-Дністровської міської ради протиправним та скасування запису про державну реєстрацію. Представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» просив суд визнати п. 1.2. рішення № 691-VII від 01.11.2018 року Білгород-Дністровської міської ради протиправним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею - 0,0045 га., за адресою - АДРЕСА_1 , для будівництва гаражу № НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :002:0793, Також позивач просив стягнути судовий збір з відповідача.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.01.2021 року по справі № 495/1539/20 було відмовлено у задоволенні позовної заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» до Білгород-Дністровської міської ради за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання п.1.2. рішення № 691-VII від 01.11.2018 року Білгород-Дністровської міської ради протиправним та скасування запису про державну реєстрацію.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.08.2023 року по справі № 495/1539/20 апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» було задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.01.2021 року по справі № 495/1539/20 змінено в частині обґрунтування відмови у задоволені позовних вимог. В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2022 року по справі № 495/7946/21 задоволено частково клопотання адвоката Шаркевича Віктора Трохимовича, діючого в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про закриття провадження у справі за уточненим позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» до ОСОБА_1 , Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправним рішення Білгород-Дністровської міської ради та скасування запису про державну реєстрацію. Уточнену позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» до ОСОБА_1 , Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправним рішення Білгород-Дністровської міської ради та скасування запису про державну реєстрацію повернуто Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Центр» на підставі п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимог позивач зазначає, що він є інвалідом І групи, що підтверджується довідкою МСЕК Серії 10 ААВ № 808739 від 21.09.2016 року.

ОСОБА_2 з березня місяця 2020 року, використовуючи посаду голови правління ОСББ «Центр» та зловживаючи нею, повторно звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з тих самих підстав на порушення ст. 41 Конституції України, не даючи позивачу змоги вільно використовувати належне і законне право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. На протязі тривалого часу у зв`язку з судовими процесами, які ініціювала ОСОБА_2 на порушення його законних прав, призвели до моральних страждань, погіршення стану його здоров`я, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За цей час позивач неодноразово знаходився на лікування в лікарні, він інвалід І групи. Порушення його законних прав на володіння, користування і розпорядження власністю знаходиться в прямому причинному зв`язку із погіршенням стану його здоров`я і тяжких, тривалих моральних страждань. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач, як фізична особа, зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього з боку ОСОБА_2 . Більше того, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України. Моральну шкоду, завдану позивачем незаконними діями голови правління ОСББ «Центр» Слободенюк С.Ф., він оцінюю в розмірі 15 000 гривень.

Правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються відшкодування моральної шкоди і регулюються нормами ЦК України.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права. Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як роз`яснено в п. 3 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Положеннями пунктами 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення їй моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У порушення вищевказаних вимог, ОСОБА_1 не доведено, що дії ОСББ «Центр» призвели до його моральних страждань.

Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, то колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2022 року по справі № 495/7946/21 задоволено частково клопотання адвоката Шаркевича Віктора Трохимовича, діючого в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про закриття провадження у справі за уточненим позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» до ОСОБА_1 , Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправним рішення Білгород-Дністровської міської ради та скасування запису про державну реєстрацію. Уточнену позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» до ОСОБА_1 , Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправним рішення Білгород-Дністровської міської ради та скасування запису про державну реєстрацію повернуто Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Центр» на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Отже, вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСББ «Центр» витрат на правову допомогу у розмірі - 15 000 грн. не підлягає задоволенню, оскільки повернення позовної на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, у відповідності до ст. 142 ЦПК України, не є підставою для пред`явлення вимоги щодо компенсації здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Дата ухвалення рішення, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України,

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе