справа № 166/495/24
провадження № 2-др/166/2/24
10 травня 2024 року сел. Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Свистун О.М., за участю секретаря Заєць Н.П., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справіза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 26.04.2024 позов задоволено, шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 квітня 2023 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 371, розірвано. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу та 1211 грн 20 коп. судового збору.

Представник позивачки адвокат Загоруйко Г.А. 07 травня 2024 року скерував до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі, у зв`язку з тим, що суд не вирішив питання щодо судових витрат у справі, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 5360 грн згідно з актом наданих послуг № 35/2024/1 від 25.03.2024 та рахунком-фактурою № 35/2024/1 від 25.03.2024.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Сторони, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду заяви, у судове засідання не з`явилися.

Представник позивачки про причини неявки не повідомив, у поданій заяві просив повідомити про прийняте рішення засобами електронного зв`язку або за поштовою адресою.

Відповідач скерував на адресу суду заяву, у якій просив розгляд заяви представника позивачки провести без його участі. Крім того, указав, що заявлені витрати на правничу допомогу не визнає, уважає їх явно завищеними і неспівмірними з витратами на правничу допомогу у даній категорії справи, з огляду на вже стягнення судом із нього на користь позивачки витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов такого висновку.

Суд установиву, що до закінчення судових дебатів представник позивачки адвокат Загоруйко Г.А. у клопотанні від 25.04.2024 просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат: сплаченого судового збору у сумі 1073 грн, витрат на надану правничу допомогу у сумі 5360 грн та 6040 грн.

Суд рішенням від 26.04.2024 стягнув із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу та 1211 грн 20 коп. судового збору.

Як убачається з описової частини вищевказаного судового рішення, при вирішенні питань щодо розподілу судових витрат суд не взяв до уваги акт наданих послуг № 35/2024/1 від 25.03.2024 та рахунок-фактуру № 35/2024/1 від 21.03.2024, згідно з якими адвокат Загоруйко Г.А. надав правову допомогу на загальну суму 5360 грн.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що "при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін".

У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження №61-299св17) указано, що: "суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг".

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд уважає, що заявлені представником позивача витрати на оплату послуг правничої допомоги згідно з актом наданих послуг № 35/2024/1 від 25.03.2024 у розмірі 5360 грн та відповідно до акту наданих послуг № 35/2024/2 від 25.04.2024 у розмірі 6040 грн не можуть уважатись розумними та співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, вартістю однієї години таких робіт, яка складає 20% від місячної заробітної плати, ціною позову, тощо.

Зважаючи на викладене, керуючись принципами справедливості та верховенством права, та враховуючи значення справи для сторін, обґрунтованість та пропорційність витрат на професійну правничу допомогу до предмета спору з урахуванням того, що позивачем було заявлено одну вимогу немайнового характеру, враховуючи розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, усталену практику у даній категорії справ, а також беручи до уваги, що судом уже стягнуто з відповідача на користь позивачки 4000 грн витрат на правову допомогу у даній справі згідно з актом наданих послуг № 35/2024/2 від 25.04.2024 та рахунку-фактури № 35/2024/2 від 25.04.2024, суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідно до акта наданих послуг № 35/2024/1 від 25.03.2024 та рахунку-фактури № 35/2024/1 від 21.03.2024, згідно з якими адвокатом Загоруйком Г.А. надано позивачці правову допомогу на загальну суму 5360 грн., стягнувши їх у сумі 1000 грн із відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1000 (одну тисячу) гривень витрат на правову допомогу.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд шляхом подачі апеляційних скарг в 30 - денний строк з дня його складення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун