Справа № 570/2218/24
Номер провадження 2-з/570/10/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

08 травня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області через свого представника - адвоката Величка О.М. звернулась ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову в якій просить вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю "Депт Форс" () про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню шляхом зупинення стягнення (зупинення виконавчого провадження № 67636609) на підставі виконавчого напису №207139, виданого 22.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "Вердикт Капітал", місцезнаходження: 040053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5 Б, , якому Товариство з обмеженою ввідповідальністю "Фінансова компанія "ЖЕНЕВА", відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №03/11-01-П від 03.11.2020 року, якому Публічне акціонерне товариство "ПЛАТИНУМ БАНК", код платника податків згідно з , відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №147 від 22.03.2018 року, за Кредитним договором №900/7209DCLRKPT від 31/07/2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "ПЛАТИНУМ БАНК" та ОСОБА_1 .

Заява про забезпечення позову, серед іншого, мотивована тим, що згідно з постановою приватного виконавця про звернення на доходи боржника від 29.03.2024 стягнення заборгованості проводиться із заробітної плати ОСОБА_1 , яка отримує дохід у ФОП ОСОБА_2 .

Перевіривши заяву про забезпечення позову на предмет дотримання заявником правилами підсудності, суд дійшов висновку про повернення даної заяви заявнику, враховуючи наступне.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

До подання позовної заяви заява про забезпечення позову подається за правилами підсудності, встановленими ЦПК України для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо (ч.1 ст.152 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" знаходиться за адресою: Харківське шосе, буд. 201/203, літера 2А, офіс 602, м. Київ, на який розповсюджується територіальна юрисдикція Дарницького районного суду міста Києва.

Відповідно до положень ч.12 ст.28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Із матеріалів справи убачається, що заявник проживає по АДРЕСА_2 .

Однак, місце проживання заявника у Рівненському районі не вказує на підсудність даної заяви Рівненському районному суду Рівненської області з огляду на наступне.

Згідно положень п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 3) виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 зауважив, що «Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», що місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

За наведених обставин доводи касаційної скарги, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожними поняттями, тому належною підсудністю позову особи є суд за місцем виконання виконавчого напису у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, Верховний Суд визнає помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України.»

Із матеріалів справи вбачається, що 29.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

При цьому, у постанові вказано, що боржник ОСОБА_1 отримує дохід у ФОП ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Тож, судом встановлено, що виконання виконавчого напису здійснюється за місцем роботи боржника, яке відноситься до територіальної юрисдикції Рівненського міського суду Рівненської області.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову подана з порушенням правил територіальної підсудності.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інституту підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна, серед іншого, містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак, у заяві про забезпечення позову відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи порушення заявником правил підсудності при поданні даної заяви, а також незазначення нею у вказаній заяві необхідних реквізитів про наявність або відсутність електронного кабінету в учасників справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 151-153, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позову, - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Гладишева Х.В.