Справа № 404/7763/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

08 лютого 2024 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних від суми простроченої заборгованості та інфляційних втрат в сумі 590 101,81 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що 09.12.2014 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 030/06.07/88-311 КЛ від 15.06.2007 року в сумі 822 511,63 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. Станом на 13.09.2023 року вищевказане рішення суду не виконано та заборгованість не сплачена. А відтак, грошове зобов`язання, визначене рішенням суду, вважається простроченим. За таких обставин, посилаючись на практику суду касаційної інстанції, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду.

У позовній заяві представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

09.12.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення по справі № 404/7801/14-ц (провадження № 2/404/3117/14) за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 030/06.07/88-311 КЛ від 15.06.2007 року в сумі 822 511,63 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Даним судовим рішенням встановлено, що 15.06.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 030/06.07/88-311 КЛ, відповідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 40 000,00 доларів США на строк з 15 червня 2007 року по 14 червня 2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,00 % за весь строк фактичного користування кредитом.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого банк відсутупає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації.

Крім того, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Згідно Реєстру заборгованостей боржників до переліку кредитних договорів включено кредитний договір № 030/06.07/88-311 КЛ від 15.06.2007 року, де позичальником є ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.12.2014 року у справі № № 404/7801/14-ц (провадження № 2/404/3117/14) матеріали справи не містять.

Станом на 13.09.2023 рік вищевказане рішення суду не виконано та заборгованість не сплачена. А від так, порушене право кредитора у грошовому зобов`язанні, яке виникло на підставі кредитного договору. Тривале невиконання рішення призводить до порушення завдання цивільного судочинства.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем своєчасно не виконано грошове зобов`язання, то відповідно позивач набув право вимагати від відповідача сплати 3 (трьох) відсотків річних та понесених позивачем інфляційних втрат від суми простроченого грошового зобов`язання на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Так, станом на 13.09.2023 року сума 3% річних та понесених позивачем інфляційних втрат становить 590 101,81 грн., що складається з: 122 292,18 грн. - трьох відсотків річних від суми простроченого грошового зобов`язання; 467 809,63 грн.- інфляційних втрат (а.с. 9-11).

У постанові від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 Верховний Суд дійшов такого правового висновку, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Наведена вище правова позиція підтримується висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (14-16цс18).

Так, згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Проценти та індекс інфляції, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів.

Тобто, це є гарантією для кредитора у вигляді настання певних негативних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним узятих за договором зобов`язань.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та індексу інфляції не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» має право на стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання.

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України від 09.10.2019 року, справа № 219/6809/16-ц, провадження № 61-31701св18.

Суд приймає до уваги розрахунки надані позивачем та вважає їх обґрунтованими, а тому, враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 3% річних та понесених позивачем інфляційних втрат у розмірі 590 101,81 грн. від суми простроченої заборгованості за кредитним договором № 030/06.07/88-311 КЛ від 15.06.2007 року, яка стягнута з відповідача за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.12.2014 року у справі № № 404/7801/14-ц (провадження № 2/404/3117/14), у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 8851,53 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (остання відома адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21, ) 3% річних та інфляційні втрати від суми простроченої заборгованості за кредитним договором № 030/06.07/88-311 КЛ від 15.06.2007 року в розмірі 590 101 (п`ятсот дев`яносто тисяч сто одна) грн. 81 коп. та судовий збір в розмірі 8851,53 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В порядку статті 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний