Справа №:755/309/22
Провадження №: 2-ві/755/22/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Коваленко І.В., розглянувши заяву та письмові пояснення представника позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвоката Павленка С.В. про відвід судді Гаврилової О.В. від розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

05 січня 2022 року представник позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвокат Павленко С.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-165459 від 25 січня 2019 року у розмірі 34 188,38 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 21 317,71 грн; заборгованості за відсотками - 12 870,67 грн.

11 січня 2022 року вказану позову заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

12 січня 2022 року на виконання ч. 7 ст. 187 ЦПК України, з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА надійшла інформація про адресу зареєстрованого місця проживання відповідачів, яка збігається з адресою, зазначеною у позовній заяві: АДРЕСА_1 .

17 січня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження в даній справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

На виконання вимог статті 190 ЦПК України, 09 лютого 2024 року помічником судді учасникам справи надіслано: копію ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслано копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія супровідного листа.

Відомості про вручення відповідачам копії ухвали суду про відкриття провадження у справі від 17 січня 2022 року з копією позовної заяви та доданими документами, як і докази повернення до суду з поштового відділення без вручення надісланих на адреси відповідачів документів, в матеріалах цивільної справи відсутні.

23 квітня 2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвоката Павленка С.В. про відвід судді Гаврилової О.В., яка мотивована тим, що тривалий розгляд справи сприяє відповідачеві уникнути цивільної відповідальності.

24 квітня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва визнано заяву представника позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвоката Павленка С.В. про відвід судді Гаврилової О.В. необґрунтованою, а заяву про відвід головуючого у справі передано для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1ст. 33 ЦПК України.

25 квітня 2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 19.11.2021 р. вирішення питання про відвід судді Гаврилової О.В. передано судді Коваленко І.В.

25 квітня 2024 року (Вх.№23695) до Дніпровського районного суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» представником позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвокатом Павленка С.В. подані пояснення до заяви про відвід судді, які, окрім заяви про відвід судді Гаврилової О.В., містять вимогу про направлення до Вищої ради правосуддя окремої ухвали щодо порушення стосовно судді Гаврилової О.В. дисциплінарної справи та притягнені її до відповідальності.

У поданих поясненнях до заяви про відвід судді, які містять вимогу про винесення окремої ухвали, представник позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвокат Павленко С.В. фактично обґрунтовує свою незгоду з постановленою 24 квітня 2024 року суддею Гавриловою О.В. ухвалою, якою його заяву про відвід судді визнано необґрунтованою. Просить суд врахувати практику Верховного Суду з приводу недобросовісності учасників процесу при неотриманні судової кореспонденції - що, на думку Банку, є певною аналогією з оцінкою рівня добросовісності/недобросовісності і у взаємовідносинах Банк - Позичальник. Ділова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатись саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом. Така недобросовісна поведінка відповідачів, яка полягає у допущенні прострочення протягом тривалого часу у погашенні заборгованості за кредитним договором, не усунення вчасно заборгованості, яка виникла перед позивачем, на думку банку, не може заохочуватись виходячи в першу чергу саме з принципу справедливості. Таким чином, суддя Гаврилова О.В. могла і, відповідно до свого досвіду роботи, повинна була знати подібний підхід до фактів неотримання судової кореспонденції відповідачем по справі. Суддя поставила банк (особу, поведінка якої в процесі є добросовісною і яка звернулась за захистом своїх прав до суду) у суттєво - очевидно гірше становище, у порівнянні з відповідачами (в т.ч. позичальником) - особами, які тривалий час ухиляються від виконання цивільних зобов`язань перед банком.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Судом вирішено розглянути заяву в судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши доводи заявленого відводу приходить до наступного висновку.

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно ч.1 ст.34 Цивільного процесуального кодексу України, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 36 ЦПК України визначенні підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У справі «Ветштан проти Швейцарії», рішення від 28.10.1998 вказано, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, за наявності до того підстав, повинен заявляти самовідвід.

Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

В ухвалі від 01.07.2022 (справа № 369/2874/20), Верховний Суд вказав, що оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, суд повинен встановити, чи існують будь-які підстави стверджувати, що суддя має та виявляє особисту упередженість під час розгляду справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм судом підлягає з`ясуванню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним у цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Доводи заяви представника позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвокат Павленко С.В. про відвід судді Гаврилової О.В. не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Гаврилової О.В., тож заявлений відвід судді є необґрунтованим. Доводи заявника щодо відводу судді не доведені та не обґрунтовані.

Ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року містить мотиви визнання доводів заявника щодо недовіри судді необґрунтованими.

Так, як на підставу для задоволення заяви про відвід судді, заявник посилається на процесуальні порушення, які з точки зору заявника допустила суддя Гаврилова О.В. при розгляді справи №755/309/22, а саме: перевищила всі розумні строки розгляду справи такої категорії (справи незначної складності), та тим самим діє на шкоду Банку, тим самим всіляко сприяючи відповідачеві уникнути цивільної відповідальності, фактично блокуючи розгляд справи.

Суд, аналізуючи підстави для відводу судді виходить з того, що непогодження заявника із застосуванням суддею норм процесуального права при розгляді справи, не є підставою для відводу судді, а свідчать про непогодження позивача із застосуванням відповідних норм права суддею.

При цьому суд враховує, що за правилами частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно практики ЄСПЛ, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Тому доводи розглядуваної заяви не можуть слугувати підставою для відводу судді, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у його неупередженості та об`єктивності.

В оглянутих матеріалах цивільної справи відсутні відомості про вручення відповідачам копії ухвали суду про відкриття провадження у справі від 17 січня 2022 року з копією позовної заяви та доданими документами, як і докази повернення до суду з поштового відділення без вручення надісланих на адреси відповідачів документів, в матеріалах цивільної справи відсутні.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово було продовжено.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо БегеерБ.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Змагальність судового процесу та покладення на суд обов`язку здійснювати цивільне судочинство об`єктивно та неупереджено є передумовою того, що рішення по суті справи може бути ухвалено як на користь позивача, так і відповідача, що не свідчить про зацікавленість або упередженість судді.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні «Газета «Україна-центр» проти України» ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію потрібно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (§§ 28-32).

Враховуючи наведене, підстави для відводу судді, передбачені ст.36 ЦПК України відсутні, а відтак, суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Окрім того, вимога представника позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвоката Павленка С.В. про направлення до Вищої ради правосуддя окремої ухвали щодо порушення стосовно судді Гаврилової О.В. дисциплінарної справи та притягнені її до відповідальності, - не підлягає задоволенню, оскільки постановлення окремих ухвал про порушення стосовно судді Гаврилової О.В. дисциплінарної справи та притягненні її до відповідальності з подальшим направленням даної ухвали до Вищої ради правосуддя не передбачений діючим Цивільним процесуальним кодексом України.

Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.36,40 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвоката Павленка С.В. про відвід судді Гаврилової О.В. від розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості - відмовити.

Розгляд справи за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості про стягнення заборгованості проводити в тому ж складі суду.

Копію ухвали надіслати сторонам по справі та їх представникам.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя: І.В.Коваленко