"29" лютого 2024 р. Справа № 363/1978/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Василенко Г.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 (відеоконференція), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород заяву представника Моторно (транспортного) страхового бюро України Гусєва П.В. про перегляд заочного рішення у справі №363/1978/23 за позовом ОСОБА_2 , що діє від свого імені та як законний представник малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування,-

встановив:

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19.12.2023, ухваленим в цивільній справі № 363/1978/23 (заочне рішення), позовні вимоги ОСОБА_2 , що діє від свого імені та як законний представник малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування задовольнити. Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 600 (п`ятнадцять тисяч шістсот) 00 копійок. Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 2 679 (дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять) гривень 78 копійок, три відсотки річних у розмірі 161 (сто шістдесят одна) гривня 56 копійок, інфляційні втрати у розмірі 235 (двісті тридцять п`ять) гривень 03 копійки, а всього разом 3 076 (три тисячі сімдесят шість) гривень 37 копійок. Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який є законним представником малолітнього ОСОБА_3 , Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 , видане 20 січня 2015 року,страхове відшкодування у зв`язку із втратою годувальника та моральної шкоди у загальному розмірі 249 600 (двісті сорок дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок. Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який є законним представником малолітнього ОСОБА_3 , Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 , видане 20 січня 2015 року, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 42 876 (сорок дві тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 49 копійок, три відсотки річних у розмірі 2 584 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 90 копійок, інфляційні втрати у розмірі 3 760 (три тисячі сімсот шістдесят) гривень 49 копійок, а всього разом 49 221 (сорок дев`ять тисяч двісті двадцять одна) гривня 88 копійок. Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який є законним представником малолітньої ОСОБА_4 , Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_3 , видане 17 травня 2019 року, страхове відшкодування у зв`язку із втратою годувальника та моральної шкоди у загальному розмірі 249 600 (двісті сорок дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок. Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який є законним представником малолітньої ОСОБА_4 , Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_3 , видане 17 травня 2019 року, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 42 876 (сорок дві тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 49 копійок, три відсотки річних у розмірі 2 584 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 90 копійок, інфляційні втрати у розмірі 3 760 (три тисячі сімсот шістдесят) гривень 49 копійок, а всього разом 49 221 (сорок дев`ять тисяч двісті двадцять одна) гривня 88 копійок. Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

22.01.2024 року представник Моторно (транспортного) страхового бюро України П. Гусєв звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення у справі №363/1978/23. Свою заяву обґрунтовує тим, що приймаючи рішення 19.12.2023 року Суд належним чином не дослідив можливість прийняття заочного рішення при не направленні взагалі позовної заяви з якої можливо встановити підстави та предмет позову, тобто Судом порушено обов`язок Суду передбачений ч. 2 ст. 190 ЦПК України. Рішення про задоволення позову прийняте з неправильним застосування норм матеріального права, неповним з`ясування всіх обставин справи та порушенням норм процесуального права. МТСБУ не відмовляла у виплаті регламентної виплати, а лише зазначило у відповідно до ст. 35 про відсутність документу, який би чітко встановив причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та ДТП. В матеріалах справи на день звернення Позивачів до суду з позовом між позивачем та МТСБУ, а саме з вини останнього, не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 зазначеного вище Закону та частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки також в матеріалах справи є пояснення Третьої особи з якого Сторони дізналися, що розслідування ще триває. Таким чином, МТСБУ вважає, що Судом першої інстанції було безпідставно задоволено вимоги про стягнення з МТСБУ на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки будь-які правові підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування відсутні. Таким чином, рішення підлягає скасування в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.У зв`язку з чим строк на проведення регламентної виплати продовжується до моменту надання всіх документів потрібних для її проведення. Лише після надання всіх документів МТСБУ регламенту виплату буде сплачено без прострочення виконання зобов`язання з урахуванням норм абз. 5 пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-ІV. Таким чином, заочне рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.01.2024 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без рух та надано термін для усунення недоліків.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, 01.02.2024 року представником відповідача ОСОБА_5 подана заява про усунення недоліків.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.02.2024 року заяву про перегляд заочного рішення призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви, 19.02.2024 року через канцелярію суду подала заперечення щодо заяви про перегляд заочного рішення, в якій зазначила, що відповідачем не надано належних доказів поважності причин неявки у судові засідання, при цьому, підстави неотримання судових викликів відповідачем є не обґрунтовані та не доведені, у зв`язку з чим, суд під час розгляду справи обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення у даній справі. Крім того, відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення, не наведено посилань на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позовної заяви, та на які він посилається у заяві, як на підстави скасування заочного рішення, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи доводи та аргументи учасників справи, суд враховує, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Згідно з ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, підставою скасування заочного рішення є одночасна сукупність двох умов: поважність причин неявки в судове засідання та наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо наявності поважних причин неявки відповідача в судові засідання, суд керується таким.

У заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача сам стверджує про те, що був повідомлений про розгляд справи 19 грудня 2023 року, проте не з`явився на її розгляд, при цьому, не обґрунтував причини своєї відсутності. Востаннє, судові повістки повідомлення про судове засідання, надіслані як і відповідачу, так і позивачу, стосувалися саме дати 19 грудня 2023 року. Більше того, на сайті Вишгородського районного суду Київської області було розміщене офіційне оголошення, відповідно до змісту якого МТСБУ викликалося на розгляд справи 19 грудня 2023 року.

Представник МТСБУ був обізнаний про наявність такої справи №363/1978/23 у провадженні Вишгородського районного суду Київської області, адже ще 05 червня 2023 року подавав до суду клопотання про перенесення розгляду справи.

З 05 червня 2023 року, відповідач жодного разу не з`явився у призначені судові засідання, не подавав клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції із судом та не направляв письмові пояснення чи документи, які мають стосунок до страхової справи та знаходяться у розпорядженні МТСБУ.

Окрім цього, відповідач мав можливість прибути до Вишгородського районного суду Київської області та ознайомитись із матеріалами справи.

При цьому, аргументи відповідача щодо неотримання позовної заяви, спричинили неможливість участі у розгляді справи не відповідає дійсності, з огляду на те, що відповідачем, окрім подачі одного клопотання з проханням направити копію позовної заяви не вчинялись жодні дії з метою ознайомлення із матеріалами справи.

Окрім цього, матеріали справи не містять клопотання про намір представника відповідача прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції у порядку ст. 212 ЦПК України, та те, що хоча б одного разу, адвокат Гусєв П.В. звертався із зазначеним клопотанням до суду у визначеному порядку.

Також суд звертає увагу на те, що про усі призначені судові засідання МТСБУ повідомлялось належним чином, про що свідчать долучені до заперечень копії повісток із підсистеми «Електронний Суд».

Отже, як вбачається з матеріалів справи, сам лише факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав як ухвалу про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, так і судові повістки-повідомлення за належною адресою та яка повернулась до суду, не може вважатися поважною причиною неподання відзиву з відповідними доказами у встановлений в ЦПК України строк та неявки в судові засідання, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції (відповідна правова позиція міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11.06.2021 у справі №2-6236/11).

Таким чином, відповідачем не доведено наявності поважних причин його неявки в судові засідання.

Вирішуючи питання щодо наявності доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд керується таким.

В основу заяви про перегляд заочного рішення, представником відповідача покладено те, що у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач не надав відповідачу документ, який би чітко встановлював причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та ДТП.

Судом при ухваленні заочного рішення враховано та надано оцінку такому доводу відповідача, адже аналогічні підстави, МТСБУ викладало у листах, якими було повідомлено про призупинення розгляду справи.

До того ж судом в ухваленому заочному рішенні було враховано і те, що 35.1 Закону, передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Посилання на норму абз. 5 п. 36.2 ст. 36 Закону «У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення» є невідповідними фактичним обставинам справи, з огляду на те, що попри все вищенаведене, представник МТСБУ не зазначив, який саме документ він очікував отримати від позивача, з урахуванням норми ст. 35 Закону, що перебував у володінні позивача, та який позивач не надав.

Також слід звернути увагу на те, що у відповідача наявні усі оригінали страхової справи, заяви та додатки до таких, адже позивачем першочергово було дотримано вимог ст. 35 Закону, щодо досудового врегулювання спору та подані позивачем до суду докази першочергово були направлені відповідачу, тобто МТСБУ не було позбавлене можливості ознайомитись із такими.

В той же час, у разі перегляду заочного рішення, права та законні інтереси позивача вкотре порушуватимуться з огляду на те, що ДТП, у якому загинула ОСОБА_6 , що була дружиною позивача та матір`ю малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , відбулось ще 08 липня 2022 року.

Тобто, всупереч вимог ст. 36 Закону, відповідач не лише порушив строк виплати страхового відшкодування, але й надалі вчиняє дії, які спричиняють необхідність захисту прав потерпілих.

У свою чергу, відповідач, замість подання доказів, лише письмово аналізує доводи про те, що в силу вимог ст. 36.3 Закону у нього перед позивачем не виникло грошового зобов`язання.

Насправді факт настання ДТП ніким у справі не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами, а розмір страхового відшкодування встановлений нормами Закону.

Відповідно до частини 2 статті 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

З цього вбачається, що наявність чи відсутність вини водія у вчиненні кримінального правопорушення не має правового значення для розгляду страхової справи, яка за своєю правовою природою є цивільно правовим відношенням.

Отже, страховик, отримавши інформацію про дорожньо-транспортну пригоду, не вчинив дій передбачених ст. 34 Закону, не встановивши підстав для відмови у прийняття такого рішення згідно ст. 37 цього Закону, не оспорюючи обставини страхового випадку і заявлені членами сім`ї загиблого вимоги про відшкодування витрат на утримання, рішення про здійснення страхового відшкодування не прийняла, як і не прийняла рішення про відмову у їх задоволені, вирішивши у не визначений Законом спосіб призупинити розгляд справи за заявою про виплату страхового відшкодування через відсутність на даний час документального підтвердження даних про винну особу, у зв`язку із не набранням законної сили судового рішення за результатом розгляду кримінальної справи.

При цьому, усі умови для настання страхового випадку у даній ситуації присутні, а доводи відповідача про ймовірну відсутність страхового випадку є неаргументованими, адже до даних правовідносин застосовується спеціальний інститут цивільного права «відповідальність без вини».

З урахуванням відсутності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі, передбачених ст. 36 Закону, та наданням усіх необхідних для прийняття рішення документів, передбачених ст. 35 Закону, можна дійти до висновку, що відповідач недобросовісно прострочує виконання зобов`язань із виплати страхового відшкодування.

Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Стягнення штрафних санкцій було похідною позовною вимогою, а тому підлягало задоволенню при прийнятті рішення про стягнення страхового відшкодування як основної позовної вимоги.

Отже, відповідачем не доведено ані існування поважних причин неявки в судове засідання, ані надано жодного доказу, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для скасування заочного рішення та залишає без задоволення заяву представника Моторно (транспортного) страхового бюро України П. Гусєва про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 287, 288, 353 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 грудня 2023 року по цивільній справі №363/1978/23 за позовом ОСОБА_2 , що діє від свого імені та як законний представник малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 04.03.2024 року.

Головуючий М.Б. Баличева