Справа № 283/1747/24
Провадження №2/283/655/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

11 вересня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Левченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» в якому просить визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28999, вчинений 23.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» боргу за кредитним договором № AG5084280 від 26.03.2020 року, який укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», в розмірі 19549 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Крім того вказала, що виконавчий напис міг бути вчинений на підставі оригіналу кредитного договору, який є нотаріально посвідченим. Однак кредитний договір № AG5084280 від 26.03.2020 року, який укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», не є нотаріально посвідченим.

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечила проти розгляду за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в судове засідання не з?явився та не повідомив про причини неявки, хоча відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзив на позов представник відповідача не подав. У зв?язку з цим справа розглядається за правилами ст. ст. 280-289 ЦПК України.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.03.2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» був укладений кредитний договір № AG5084280 (а.с. 26-33). Відповідно до умов цього договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 10000 гривень строком на 30 днів із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,5% за день від суми кредиту. Остаточне погашення кредиту повинно було відбутись 25.04.2020 року. Даний кредитний договір не був нотаріально посвідчений.

23.09.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович вчинив виконавчий напис за № 28999, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» борг за кредитним договором № AG5084280 від 26.03.2020 року, який укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», в розмірі 19549 гривень (а.с. 10).

На підставі вищевказаного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович 25.10.2021 року відкрив виконавче провадження № 67262057 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованості у розмірі 19549 гривень (а.с. 8-9).

Суд враховує, що стягнення за виконавчим написом проводиться на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Однак постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14 визнана незаконною та нечинною в частині внесення до неї розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», який дозволяв вчиняти виконавчий напис на підставі оригіналу кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим.

Таким чином, на час вчинення виконавчого напису, виконавчий напис міг бути вчинений на підставі оригіналу кредитного договору, який є нотаріально посвідченим.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Такої позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 року (справа N 910/10374/17, провадження N 12-5гс21).

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин суд визнає вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 217-273, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22.02.2012 року, постановою КМ України від 29.06.1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат»,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28999, вчинений 23.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» боргу за кредитним договором № AG5084280 від 26.03.2020 року, який укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», в розмірі 19549 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: А. О. Тимошенко