Справа№592/3743/23
Провадження №2/592/111/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який разом із представником підтримала у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що у період з 06.06.2015 року позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 . Від шлюбу у подружжя народилася дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.11.2017 року по справі № 585/4282/17 шлюб між сторонами розірвано. З того часу відповідач не цікавився життям малолітнього сина ОСОБА_5 , не телефонував йому, не займався його здоров`ям та розвитком. Позивач майже повністю утримує сина сама, займається його розвитком, купує одяг, приладдя для навчання. В забезпеченні сина позивачці допомагає її новий чоловік - ОСОБА_6 , якого син сторін ОСОБА_5 сприймає як батька. Під час відвідування дитиною дитячого садочка, тільки мати ОСОБА_1 водила туди дитину, спілкувалася з вихователями, батько ОСОБА_3 в цьому участі не брав. У 2022 році дитина почала навчатися в першому класі, відповідач ОСОБА_3 не проявляє батьківської турботи про сина, не цікавиться його навчанням, не підтримує зв`язку із класним керівником, фізичним станом здоров`я сина не цікавиться, не надає добровільної матеріальної та моральної допомоги. Тому позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його біологічного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Після усунення недоліків, ухвалою суду від 12.04.2023 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання з участю сторін.

Ухвалою суду від 31.10.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

18.05.2023 року відповідачем ОСОБА_3 поданий зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини та вільному спілкуванні із батьком, однак ухвалою суду від 22.04.2024 року зустрічний позов залишений без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 , неодноразово повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи, шляхом надіслання повідомлень про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання останнього, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позовну заяву не надав, що не позбавляє суд можливості розглянути справу по суті у його відсутність за наявними в справі матеріалами.

Однак, 31.05.2023 року відповідач подав клопотання про долучення письмових доказів, в якому зазначив, що заперечує проти позову. Його дружина ОСОБА_7 не заперечує проти спілкування ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_3 , навіть в їх квартирі в м. Ромни. Крім того, відповідач зазначає, що він не перебуває на обліках в психо - і наркодиспансерах, що підтверджується довідками (а.с.112). До кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.126). Характеризується позитивно, відповідно до наданих характеристик, працевлаштований офіційно (а.с.67-69).

З Акту обстеження умов проживання від 23.03.2023 року, складеного спеціалістами сектору профілактики Служби у справах дітей ВК Роменської міської ради вбачається, що в квартирі подружжя ОСОБА_3 створені належні умови для всебічного і гармонійного розвитку та виховання дитини (а.с.113).

Представник Управління «Служби у справах дітей» СМР у судове засідання не з`явився, надав висновок щодо можливості позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 06.06.2015 року позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 .

Від шлюбу у подружжя народилася дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області 16.12.2015 року, актовий запис № 08 (а.с.22).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.11.2017 року по справі № 585/4282/17 шлюб між сторонами розірвано (а.с.21).

Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Як вбачається із Довідок про реєстрацію місця проживання з управління «ЦНАП у м. Суми» позивач ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 спільно зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19,23).

До позовної заяви долучена довідка, видана Сумським ДНЗ (ясла-садок) № 40 «Дельфін» м. Суми про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно відвідував садок. Мати ОСОБА_1 приводила та забирала дитину. Батько ОСОБА_3 не спілкувався із вихователями, дитину не забирав (а.с.26).

Відповідно до довідки, виданої Сумською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 20, дійсно навчається у цій школі. Мати ОСОБА_1 приводить та забирає дитину із закладу освіти, відвідує батьківські збори (а.с.27).

Практичний психолог ОСОБА_10 у Довідці про обстеження психоемоційного стану ОСОБА_4 та його ставлення до свого біологічного батька ОСОБА_3 зазначила наступне: дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 , татом ОСОБА_12 , братом ОСОБА_13 . Дитина називає батьком ОСОБА_14 . В родині сприятливий емоційний клімат, члени сім`ї проводять час разом. ОСОБА_5 називає батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_15 бабусями та дідусями (а.с.147).

13.03.2024 року заступник начальника Управління «Служби у справах дітей» СМР у судове засідання не з`явився, надав висновок № 406/271-26 від 11.04.2024 року щодо можливості позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки умов проживання за місцем проживання дитини з матір`ю встановлено, що у хлопчика є окрема кімната, місце для сну, відпочинку, навчання, одяг та взуття. В квартирі зроблено ремонт, житло обладнано сучасною технікою та меблями. Мати повідомила, що біологічний батько не допомагає матеріально, наполягав забрати дитину жити до м. Ромни, але вона проти цього. У сина відсутній емоційний зв`язок із біологічним батьком ОСОБА_3 , він його не знає, тому це може негативно впливати на його емоційний стан. Під час спілкування спеціаліста з дитиною виявлено, що ОСОБА_5 вважає своїм батьком ОСОБА_16 . ОСОБА_3 надав пояснення спеціалістам Служби у справах дітей Роменської міської ради, що після розлучення син залишився проживати разом із матір`ю. Після переїзду колишньої дружини та сина до м. Суми ОСОБА_3 не має можливості спілкуватися із сином, так як колишня дружина чинить перешкоди у їх спілкуванні. У підсумку зазначено, що можливо позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_3 не виконує своїх батьківських обов`язків. На даний час обов`язки батька по вихованню дитини виконує ОСОБА_6 .

Між сторонами склалися сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 3 статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як зазначено в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року по справі №753/2025/19, де також вказано, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 є біологічним батьком неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак він не бере ніякої участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, не підтримує та не сприяє спортивним починанням і досягненням сина, що суперечить забезпеченню інтересів дитини.

Згідно Висновку про можливість позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яких заяв про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною чи з інших питань щодо виховання сина до Управління від ОСОБА_3 не надходило. Управління «Служба у справах дітей» СМР вважає за можливе позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, враховуючи викладене та аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, позбавивши ОСОБА_3 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує та не піклується про неї, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що суперечить забезпеченню інтересів дитини; будь-яких доводів та аргументів на спростування встановлених обставин відповідачем надано не було.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 7, 150, 155, 164, Сімейного Кодексу України, ст. 4, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення судового збору 1073 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, вул. Харківська, буд. 35, .

Суддя І.М. Фоменко