ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 28 січня 1985 року по 27 грудня 2013 року працював у виробничому структурному підрозділі ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля шахта Благодатна, на посаді підземного машиніста електровоза з повним робочим днем у шахті. Місце роботи шахта Благодатна. Звільнення пов`язане з тим, що позивач більше не міг виконувати свої трудові обов`язки за станом здоров`я та був звільнений з роботи по ст.40 п.2 КЗпП України. Про що здійснено запис в трудовій книжці за номером № НОМЕР_1 . Внаслідок роботи у відповідача 28 років 08 місяців позивач отримав низку захворювань: вібраціна хвороба, церебрально-переферичний ангіодистонічний синдром у поєднанні з полірадікулярним синдромом хребта, двобічний плечолопатковий періартроз, деформуючий остеоартроз з періартрозами ліктьових і колінних суглобів, хронічний бронхіт, гіпертензивне серце, нейросенсорна приглуховатість, гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей. Комісією встановлено, що захворювання є професійним з вересня 2014 року первинно, та повторно 27 вересня 2018 року. Встановлено третю групу інвалідності. В зв`язку з професійними захворюваннями згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії позивачу було встановлено 60% втрати працездатності сукупно: 45% втрати здоров`я є наслідком вібраційної хвороби, 10%- захворювання хронічний бронхіт та 5%- туговухість. Позивач є особою з інвалідністю третьої групи з обмеженням здійснювати повноцінно будь-які роботи. Група інвалідності встановлена з 27 вересня 2018 року, безстроково. Позивач постійно переживає з приводу того, що він має інвалідність та з нових обставин життя до яких позивач змушений пристосовуватись, а саме: день розпочинається з того, що позивачу дуже важко звестися на ноги, біль в суглобах обмежує рух, та не тільки рук і ніг, а тіла в цілому. Порушення ходи, кульгає, важко підійматися сходами. В зв`язку із хворобою легень йому важко дихати та не вистачає повітря, восени та взимку він часто хворіє. Постійний біль в суглобах, запалення, набряки суглобів унеможливлює здійснення будь якої роботи та змушує вживати постійно ліки. Під час, коли звертаються, позивач не дочуває, що ставить його в незручне становище, та примушує перепитувати вдруге, або прохати говорити гучніше. З причини наявності захворювання верхніх кінцівок, відсутня можливість вільно користуватися мілкими приборами та інструментами. Важко тримати та користуватися телефоном та іншою технікою. Обмеження рухів в шийному та п/крижовому відділах хребта з прострілами, посилення болю при фізичному навантаженні, тривалій ході, іррадація болю по задньо-боковій поверхні лівої ноги до стопи та пальців на лівій нозі. Від шиї біль іррадіює до плечового поясу, в руки переважно в ліву. Супроводжують відчуття оніміння в руках і ногах, супроводжують судоми в литкових м`язах та кистях рук, біль та терпкість в кистях. Зазначені дії взагалі, сковують. Не залежно від температури повітря позивач відчуває мерзлякуватість рук і побіління пальців навіть при незначному зниженні температури. Це обмежує його рух та щоденне виконання робіт з обслуговування себе. Порушилося звичне коло спілкування. Необхідно докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Стан здоров`я погіршувався з часом та позивач вимушений звертатися до лікарів. Не може виконувати роботи пов`язані з фізичними навантаженнями, відчуває задишку та головний біль, біль в потилиці. Вимушений вживати ліки та носити їх з собою. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 180 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 130000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля судовий збір на користь держави в сумі 1300 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля просять рішення суду від 18 жовтня 2023 року змінити, зменшив розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача у зв`язку з ушкодженням здоров`я до 60000 грн., та відповідно судового збору на користь держави до 600 грн., посилаючись на необґрунтованість рішення суду, недоведеність обставин, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля відмовити, рішення суду від 18 жовтня 2023 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про охорону праці», умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров 'я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

У справі встановлено, позивач ОСОБА_1 з 28 січня 1985 року по 27 грудня 2013 року працював у виробничому структурному підрозділі ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля шахта Благодатна, на посаді підземного машиніста електровоза з повним робочим днем у шахті (а.с.8,9).

27 грудня 2013 року позивача ОСОБА_1 звільнено з роботи за станом здоров`я, яке перешкоджало продовженню даної роботи, згідно п.2 ст. 40 КЗпП України.

14 серпня 2014 року начальником Павлоградського міськрайонного Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, головний державний санітарний лікар м.Павлограда, Павлоградського та Юр`ївського районів затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 (а.с.7).

Відповідно до п. 7 акту форми П-4 від 14 серпня 2014 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивачу ОСОБА_1 встановлено діагноз: 1) вібраційна хвороба другого ст. від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з вираженим полірадикулярним синдромом (L5, S1, C5, C6, C7) двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФС другого ст.), деформуючим остеоартрозом з періартрозами ліктьових і колінних суглобів (ПФС першого-другого ст.). 2) Хронічний (пиловий) бронхіт. ЛН першого ст. 3) Нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху).

Згідно п.16 акту форми П-4 від 14 серпня 2014 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання: професійне захворювання виникло внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів.

Відповідно до п. 17 акту форми П-4 від 14 серпня 2014 року причина виникнення професійного захворювання підпадав під дію загальної вібрації еквівалентний корегований рівень становив 109 дБ при ГДР 107 дБ, час дії за зміну 80 % змінного часу, клас 3.1. Пил: природний, мінеральний, утворюється при роботі гірничошахтного обладнання (комбайн, конвеєр) дільнична, з вмістом вільного діоксид кремнію до 10% в концентрації 64.93 мг.куб.м., при ГДК 4,0 мг.куб.м, пил діяв впродовж 80% робочого часу; умови праці за фактором "пил" шкідливі, клас 3.4. Еквівалентний рівень шуму від роботи механізмів на дільниці з еквівалентним рівнем 90 дБ, при ГДР 80дБ, умови праці за фактором шум шкідливі, клас 3.2.

Комісією МСЕК встановлено, що захворювання є професійним з вересня 2014 року первинно.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №014371 від 27 вересня 2018 року позивачу ОСОБА_1 встановлено повторно третю групу інвалідності з 01 жовтня 2018 року безстроково. Причина інвалідності професійне захворювання. Рекомендовані заходи щодо відновленню працездатності лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, лор лікаря (а.с.6).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у гаданні медичної та соціальної допомоги серія 12ААА №053435 від 27 вересня 2018 року вбачається, позивачу ОСОБА_1 встановлено повторно безстроково 60% втрати працездатності сукупно: 45% -вібраційна хвороба, 10%- хронічний бронхіт та 5%- туговухість. Потреба у медичній та соціальній допомозі медикаментозне та санітарно курортне лікування (а.с.6).

Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач ОСОБА_1 втратив професійну працездатність, має інвалідність третьої групи, втратив 60% за профзахворюваннями професійної працездатності, що порушило його звичайний спосіб життя. Через професійне захворювання позивач змушений систематично лікуватися в лікарнях, санаторіях, відчуває сильний біль в суглобах, сильний біль в грудях, йому важко ходити. Обмежений в рухах. Порушилося звичне коло спілкування. Необхідно докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Стан здоров`я погіршувався з часом та позивач вимушений звертатися до лікарів. Не може виконувати роботи пов`язані з фізичними навантаженнями, відчуває задишку та головний біль, біль в потилиці. Позивач вимушений вживати ліки та носити їх з собою, постійно відчуває наслідки минулої роботи в неналежних умовах, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 130 000 грн.

Однак, вирішуючи питання стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо її стягнення з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

23 травня 2020 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування доходів податком на доходи фізичних осіб, внесені Законом України від 16 січня 2020 року 466-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПК України.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Слід зазначити, ОСОБА_1 , на час перебування з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля у трудових відносинах первинно з вересня 2014 року та повторно з 27 вересня 2018 року встановлено третю групу інвалідності з 01 жовтня 2018 року безстроково, встановлено повторно безстроково 60% втрати працездатності сукупно: 45% -вібраційна хвороба, 10%- хронічний бронхіт та 5%- туговухість.

Таким чином, ОСОБА_1 , спричинено моральну шкоду, встановлено трудове каліцтво у період перебування у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, з вересня 2014 року дата встановлення непрацездатності у період роботи у відповідача, тобто до набрання чинності нової редакції ст.164.2.14 Податкового кодексу України, а тому вказані зміни не поширюються на оподаткування сум (моральна шкода), що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди позивачеві у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля слід задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2023 року змінити, зазначивши, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 130 000 грн. - без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін, оскільки рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про наявність підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди до 60 000 грн. є необґрунтованими належними доказами у справі.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я, - змінити, зазначивши, стягнути з Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 130 000 грн. без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 січня 2024 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова