Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8646/19
Провадження 2-з/711/33/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді: Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стратілатова Костянтина Геннадійовича про вжиття заходів забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М. знаходиться цивільна справа № 711/8646/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиградобуд» про стягнення вартості частини у майні товариства.

22.04.2024 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Стратілатовим К.Г. було подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Дана заява обґрунтована наступним.

07.05.2021 року (тобто під час розгляду справи) було вчинено правочин (акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 373, посвідчений приватним нотаріусом Миколенко Інною Миколаївною), на підставі якого за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , яке до цього належало ТзОВ «Черкасиградобуд». При цьому ОСОБА_2 на момент відкриття провадження у даній справі, на момент відчуження майна відповідача був та в даний час є керівником та кінцевим бенефіціарним власником відповідача. В результаті укладення вказаного правочину істотно зменшився розмір активів боржника ТзОВ «Черкасиградобуд», що робить неможливим виконання рішення у даній справі та стягнення боргу на користь позивача.

У зв`язку з цим позивач був змушений звернутись до суду із позовом до ОСОБА_2 , ТзОВ «Черкасиградобуд» про визнання цього правочину недійсним. На підставі цього позову було відкрито провадження у справі № 711/4614/23, яка на даний час розглядається Придніпровським районним судом м. Черкаси.

В даний час майно, яке на момент подання позову належало відповідачу і було відчужене під час розгляду цієї справи, зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2 (який є керівником та кінцевим бенефіціарним власником відповідача). Будь-яких обтяжень на це майно не має. У зв`язку з чим воно може бути відчужено будь-якій третій особі покупцю в будь-який час. Це в свою чергу призведе до неможливості захисту прав позивача в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Отже, невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до позбавлення позивача справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Також представник позивача зазначає, що, при вирішенні даної заяви необхідно врахувати і те, що 26.10.2022 року на позачергових загальних зборах учасників ТзОВ «Черкасиградобуд» було прийнято рішення №1-22 про припинення існування вказаного товариства шляхом ліквідації. Ліквідатором призначено директора ТзОВ «Черкасиградобуд» ОСОБА_2 28.10.2022 року запис про припинення ТзОВ «Черкасиградобуд» в результаті його ліквідації було внесено до реєстру в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься запис про строк, визначений учасниками юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог 28 грудня 2022 року.

Відповідачу ОСОБА_2 , як ліквідатору та директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиградобуд», станом на 28 грудня 2022 року було достовірно відомо про склад та розмір вимог заявлених позивачем у справі №711/8646/19.

Станом на 15.04.2021 року товариство визнавало вимоги позивача на суму 738 093 грн. Проте, навіть ці раніше визнані товариством вимоги не були включені ліквідатором до ліквідаційного балансу та не були задоволенні при ліквідації юридичної особи. Ліквідатор фактично ухилився від розгляду кредиторських вимог.

03.04.2023 року в ЄДР було зареєстровано припинення ТзОВ «Черкасиградобуд» (номер запису: 020008533), що унеможливлює завершення розгляду судом позову кредитора предметом якого є стягнення грошових коштів.

Крім того, 07.05.2021 року державним реєстратором Гнатик А.І. Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради в Державному реєстрі речових прав було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на нежитлові приміщення, які до цього належали ТзОВ «Черкасиградобуд». Балансова вартість решти майна, що залишилася у товариства складала 19 435 грн.

Оскільки вартості майна юридичної особи станом на 03.04.2023 року було недостатньою для задоволення навіть раніше визнаних товариством вимог позивача (кредитора), юридичній особі слід було здійснити всі необхідні дії, встановлені Кодексом України з процедур банкрутства.

Під час ліквідації товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиградобуд» дії ліквідатора не відповідали основним засадам цивільного законодавства, що і призвело до виникнення судового спору.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 року та постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 року у справі № 925/608/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа ТзОВ «Градобудкомлект», про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи. Отже вони, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не потребують повторного доказування.

Вказані обставини безсумнівно свідчать про наявність несумлінної поведінки керівника та кінцевого бенефіціарного власника відповідача ОСОБА_2 , спрямованої на те, щоб унеможливити стягнення ОСОБА_1 грошових коштів з ТзОВ «Черкасиградобуд». Зазначене вкотре підтверджує, що існує реальна небезпека того, що подібні дії ОСОБА_2 від імені відповідача вчинятиме і надалі. Зокрема, ОСОБА_2 може здійснити подальше відчуження майна ТзОВ «Черкасиградобуд», що потягне за собою необхідність подання нових позовних заяв щодо повернення майна відповідачу. Крім цього ОСОБА_2 може знову подати державному реєстратору заяву про припинення ТзОВ «Черкасиградобуд», що призведе до зупинення цієї справи та необхідності знову оскаржувати в суді припинення юридичної особи ТзОВ «Черкасиградобуд».

Отже невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до позбавлення позивача справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Відтак, позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника, просить суд:

1) заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном: адміністративна будівля з підвалом А-4, загальною площею 1319,9 кв.м., гаражі Б, загальною площею 55,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 41908934;

2) заборонити усім суб`єктам владних повноважень, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: адміністративної будівлі з підвалом А-4, загальною площею 1319,9 кв.м., гаражу Б, загальною площею 55,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 41908934;

3) заборонити усім суб`єктам владних повноважень, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим органам, які здійснюють реєстрацію юридичних осіб, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГРАДОБУД» (ідентифікаційний код 35579623) в результаті ліквідації.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали цивільної справи №711/8646/19, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти дії.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Також в п. 4 згаданої вище постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що розглядаючи заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти аргат, чи майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом».

Таким чином, вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом залежно від конкретних обставин.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) дійшла висновку, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22.

При розгляді заяви про забезпечення позову, судом враховано, що між сторонами у даній справі дійсно існує судовий спір, предметом якого є стягнення із ТзОВ «Черкасиградобуд» на користь ОСОБА_1 вартості частини у майні товариства в розмірі 1 848 541 грн. 84 коп. Розгляд даного спору триває із 2019 року.

Під час розгляду вказаної справи, а саме 07.05.2021 року згідно акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 373, посвідченого приватним нотаріусом Миколенко Інною Миколаївною, за ОСОБА_2 , який є директором ТзОВ «Черкасиградобуд», було зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , яке раніше належало ТзОВ «Черкасиградобуд», в результаті чого істотно зменшився розмір активів боржника ТзОВ «Черкасиградобуд». В зв`язку із зазначеним позивач змушений був звернутись до суду із позовом до ОСОБА_2 , ТзОВ «Черкасиградобуд» про визнання такого правочину недійсним (справа № 711/4614/23). Розгляд даної справи триває.

Крім того, 26.10.2022 року на позачергових загальних зборах учасників ТзОВ «Черкасиградобуд» було прийнято рішення №1-22 про припинення існування вказаного товариства шляхом його ліквідації. Ліквідатором призначено директора ТзОВ «Черкасиградобуд» ОСОБА_2 28.10.2022 року запис про припинення ТзОВ «Черкасиградобуд» в результаті його ліквідації було внесено до реєстру в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Директору та ліквідатору ТзОВ «Черкасиградобуд» ОСОБА_2 було відомо про склад та розмір вимог заявлених позивачем у справі №711/8646/19, однак вимоги позивача, навіть у визнаній стороною відповідача сумі, не були включені ліквідатором до ліквідаційного балансу та не були задоволенні при ліквідації юридичної особи. Зазначене унеможливило подальший завершення розгляду даного позову та стало підставою для зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом Черкаської області справи №925/608/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа ТзОВ «Градобудкомлект», про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи.

Вказані обставини вказують на наявність несумлінної поведінки керівника та кінцевого бенефіціарного власника відповідача ОСОБА_2 , спрямованої на унеможливлення стягнення із відповідача на користь ОСОБА_1 вартості частини у майні товариства.

Таким чином, враховуючи доводи представника позивача, викладені в заяві про забезпечення позову у справі №711/8646/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Черкасиградобуд» про стягнення вартості частини у майні товариства в розмірі 1 849 541 грн. 84 коп., а також докази якими обгунтовується дана заява, суд пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є стягнення вартості частини у майні ТзОВ «Черкасиградобуд», і відповідач, під час розгляду даної справи, уже вчиняв дії направлені на унеможливлення стягнення із нього на користь позивача частини вартості у майні товариства, тобто дії, які можуть призвести до унеможливлення виконання майбутнього судового рішення (у випадку задоволення позову), тому суд приходить до висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

Разом з тим, суд вважає, що ефективним заходом забезпечення позову у цій справі є:

- заборона директору ТзОВ «Черкасиградобуд» - ОСОБА_2 вчиняти дії спрямовані на відчуження, шляхом продажу, дарування, передачі у володіння, нерухомого майна: адміністративної будівлі з підвалом А-4, загальною площею 1319,9 кв.м., гаражу Б, загальною площею 55,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 41908934, та заборона органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії що стосуються відчуження вказаного майна.

Що стосується обраного позивачем виду забезпечення позову, як заборона усім суб`єктам владних повноважень, державним реєстраторам, які здійснюють реєстрацію в юридичних осіб, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації припинення юридичної особи ТзОВ «Черкасиградобуд» (ідентифікаційний код 35579623) в результаті його ліквідації, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1 та 5 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється, зокрема, в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Юридична особа ліквідується за рішенням її учасників. Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом (п. 1 ч.ч. 1, 3 ст. 110 ЦК України). Тому, заборона припинення юридичної особи внаслідок її ліквідації, вчиненої з дотриманням вищевказаних норм, не відповідатиме основним засадам цивільного судочинства.

За таких підстав, належним заходом забезпечення позову в цій частині є заборона державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» здійснювати реєстраційні дії щодо припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГРАДОБУД» (ідентифікаційний код 35579623) в результаті його ліквідації, проведеної без дотримання вимог встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

На думку суду, саме такі заходи забезпечення позову є необхідними та співмірними із заявленими вимогами та забезпечать поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі задоволення позову.

Аналогічний висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 05 липня2023 року у справі № 493/1451/22 (провадження № 61-4485св23), від 18 липня 2023 року у справі № 493/1516/22 (провадження № 61-6617св23), від 10 серпня 2023 року у справі № 493/1464/22 (провадження № 61-6014св23).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стратілатова К.Г. про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 83, 149, 150, 153 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного-процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стратілатова Костянтина Геннадійовича про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

1) заборонити директору ТзОВ «Черкасиградобуд» - ОСОБА_2 вчиняти дії спрямовані на відчуження, шляхом продажу, дарування, передачі у володіння, нерухомого майна: адміністративної будівлі з підвалом А-4, загальною площею 1319,9 кв.м., гаражу Б, загальною площею 55,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 41908934;

2) заборонити суб`єктам владних повноважень, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії що стосуються відчуження нерухомого майна: адміністративної будівлі з підвалом А-4, загальною площею 1319,9 кв.м., гаражу Б, загальною площею 55,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 41908934;

3) заборони державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» здійснювати реєстраційні дії щодо припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГРАДОБУД» (ідентифікаційний код 35579623) в результаті його ліквідації, вчиненої без дотримання вимог встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 25.04.2024 року.

Головуючий: В.М. Скляренко