Провадження №4-с/523/6/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2024 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ільченко Оксани Володимирівни про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (далі ТОВ «ООЕК») звернулася до суду із зазначеною скаргою та просила визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ільченко Оксани Володимирівни (далі державний виконавець) про закінчення виконавчого провадження та зобов`язати державного виконавця поновити виконавче провадження.

В обґрунтування скарги ТОВ «ООЕК» посилається на те, що 01.02.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення боргу за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 19.03.2021 року ТОВ «ООЕК» направило до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Суворовський ВДВС) заяву про відкриття виконавчого провадження. 29.03.2021 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 14.11.2023р., ТОВ «ООЕК» перевіряючи стан виконавчого провадження та дій державного виконавця в Автоматизованій системі виконавчого провадження дізналось що 20.02.2023р., державним виконавцем було закрито виконавче провадження у зв`язку із смертю боржника. Враховуючи те, що державний виконавець не повідомив стягувача про смерть боржника та не направив копію постанови про закриття виконавчого провадження, хоча виниклі правовідносини допускають правонаступництво, просить скаргу задовольнити.

Державний виконавець у відзиві зазначив про те, що діяв в межах закону, порушень при вчинені виконавчих дій не допускав, а оскаржувана постанова відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», за таких підстав просив залишити скаргу без задоволення.

Скарга розглянута за відсутності учасників справи у зв`язку із надходженням заяв про проведення судового засідання за відсутності представників.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 01.02.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ № 523/568/21 про стягнення боргу за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 в сумі 4 212,52 грн., інфляційні витрати 129,54 грн., три проценти річних 115,62 грн., судовий збір 210,20 грн.

19.03.2021 року ТОВ «ООЕК» направило до Суворовського ВДВС заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі отриманого судового наказу.

29.03.2021 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу ВП 64905317.

В серпні 2021 року (точна дата не встановлена), ОСОБА_1 , померла (а.с. 24-25).

За повідомленням Суворовської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Саганович О.Ю., відкрито спадкову справу (а.с. 19).

20.02.2023 року державний виконавець Ільченко О.В., виносить постанову про закриття виконавчого провадження ВП 64905317, стягувач ТОВ «ООЕК» про смерть боржника не повідомляється зазначена постанова стягувачу не надсилається.

14.11.2023р., ТОВ «ООЕК» перевіряючи стан виконавчого провадження та дій державного виконавця в Автоматизованій системі виконавчого провадження дізналось що 20.02.2023р., державним виконавцем було закрито виконавче провадження у зв`язку із смертю боржника.

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання (частина п`ята статті 124 у редакції, чинній до 30 вересня 2016 року; стаття 129-1 у редакції, що набрала чинності 30 вересня 2016 року). Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (частини друга та третя стаття 129-1 Основного Закону у редакції, що набрала чинності 30 вересня 2016 року).

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 18 ЦПК України у редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017 року, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII)).

Отже, виконання судового рішення є заключним етапом цивільного процесу щодо захисту порушеного права чи законного інтересу особи, що звернулась до суду за захистом.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 55 ЦПК України у редакції, чинній із 15 грудня 2017 року, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 442 ЦПК України. Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. За змістом пункту 5 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження. Суд вважає, що вказаними нормами права, виходячи з їх системного тлумачення, передбачено заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником.

У свою чергу відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У спірних правовідносинах до складу спадщини входить, зокрема, обов`язок з відшкодування збитків, що належав спадкодавцю ОСОБА_1 , за життя. Цей обов`язок не припинився внаслідок смерті боржника та продовжує існувати.

У разі смерті фізичної особи сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17(пункти 78-79)).

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 98)).

Невизначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 109)).

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва (пункт 3 частини першої статті 49 Закону N 606-XIV).

Спірні правовідносини у справі № 523/20814/23 допускають правонаступництво, а тому державний виконавець повинен був вирішити питання про залучення правонаступників.

Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закон № 1404-VIII; пункт 3 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва.

Висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною в Постанові Великої Палати ВС у справі № 523/2357/20 від 11.10.2023 року.

В силу ч. 2 ст. 451 ЦПК України У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При таких обставинах, судом встановлено, що державним виконавцем Ільченко Оксаною Володимирівною не було дотримано вимог ЗУ «Про виконавче провадження» при вчиненні виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП 64905317, тому суд приходить до висновку про те що скарга ТОВ «ООЕК» підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ільченко Оксани Володимирівни про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ільченко Оксани Володимирівни про закінчення виконавчого провадження ВП № 64905317 від 20.02.2023 року.

Зобов`язати державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ільченко Оксану Володимирівну поновити виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Суворовського районного суду міста Одеси № 523/568/21 від 01.02.2021 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її підписання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підписана 31.01.2024 року.

Суддя: