ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді-доповідача Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу що виникла з цивільних правовідносин за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором дарування, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_2 , через представника ОСОБА_3 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023року (головуючий у суді першої інстанції Перекопський М.М.), -

В С Т А Н О В И В:

В позові пред`явленому до суду 01 грудня 2021року ОСОБА_1 виклав вимоги до ОСОБА_2 про стягнення з нього грошових коштів за Договором дарування грошових коштів від 23 січня 2018року в сумі 12 898 800,00грн та за Додатковим договором від 15 вересня 2017року в сумі 2 995 256,00грн, що була еквівалентна на день подання позову 110 000,00доларів США, в загальному розмірі 15 894 056,00грн.

В обґрунтування позову заявник зазначав, що він в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , успадкував квартиру АДРЕСА_1 -Спірна квартира, та спір про право власності позивача на цю квартиру вирішувався в Голосіївському районному суді м. Києва, так як ОСОБА_1 вважав що цим нерухомим майном неправомірно заволодів його брат ОСОБА_2 .

Позивач стверджував, що через наявність спору, з метою його врегулювання, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та інший спадкоємець ОСОБА_1 1970року народження уклали нотаріально посвідчений Договір від 15 вересня 2017року, за умовами якого сторони домовились що у разі продажу Спірної квартири на умовах визначених цим Договором позивач отримає 560 000,00доларів США, та якщо у визначений строк квартиру не буде продано, сторони проведуть переговори для укладення додаткової угоди до цього Договору.

За змістом Додаткової угоди від 23 січня 2018року в рамках раніше обумовлених домовленостей сторони погодили, що вони завершать судові процедури та ОСОБА_2 зобов`язався у разі продажу Спірної квартири покупцю за Попереднім договором за ціною еквівалентною 1 500 000,00доларів США передати ОСОБА_1 450 000,00доларів США як дарунок, шляхом укладення Договору дарування з умовою про обов`язок передати дарунок в майбутньому, в строк визначений в цьому договорі. Строком передачі дарунка сторони визначили момент, який настане раніше: або укладення Договору купівлі-продажу квартири між покупцем та ОСОБА_2 , після отримання ним авансу чи будь-якого платежу за цим договором в розмірі еквівалентному 450 000,00доларам США; або до 01 грудня 2018року. Також сторони обумовили, що при продажу Спірної квартири вони зобов`язуються укласти ще один Договір дарування за яким ОСОБА_2 подарує ОСОБА_1 грошові кошти в сукупності із раніше обумовленою сумою в 450 000,00доларів США загалом не більше ніж 560 000,00доларів США; та в разі якщо в строк до 01 грудня 2018року Спірна квартира не буде продана на умовах визначених в цьому договорі, ОСОБА_2 не пізніше 02 грудня 2018року передасть ОСОБА_1 450 000,00доларів США за договором дарування та додатково подарує суму еквівалентну 110 000,00доларам США.

Та в цей же день, 23 січня 2018року сторони уклали Договір дарування за яким дарувальник ОСОБА_2 зобов`язався передати в дар в майбутньому, а обдарований зобов`язався прийняти грошові кошти в розмірі 450 000,00доларів США, що на день укладення цього договору дорівнювало 12 898 800,00грн. Сторони визначили, що дарунок передається в момент настання відкладальної обставини, до якої вони віднесли: або день укладення договору купівлі-продажу Спірної квартири між ОСОБА_2 та третьою особою і фактичне отримання грошових коштів за цим договором; або не пізніше першого грудня 2018року.

Правові підстави для позову заявник вбачав у тім, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за Договором від 15 вересня 2017року та за Договором дарування від 23 січня 2018року, оскільки після настання відкладальної обставини, за обставинами справи настання строку визначено в Договорі дарування - 01 грудня 2018року та факту продажу Спірної квартири 16 травня 2019року, ОСОБА_2 обумовлений в договорі дарунок-грошові кошти в сумі 450 000,00доларів США не передав ОСОБА_1 , також не передав обумовлені в Договорі від 15 вересня 2017року 110 000,00доларів США, з огляду на що, відповідно до частини другої статті 723 Цивільного кодексу України обдарований отримав право вимагати від дарувальника передання дарунка.

27 січня 2023року в суді першої інстанції позивач уточнив позов, виключивши із позовної вимоги про стягнення суми коштів посилання на визначення еквівалента в іноземній валюті, зазначивши про стягнення за Договором дарування грошових коштів від 23 січня 2018року в сумі 12 898 800,00грн та за Додатковим договором від 15 вересня 2017року в сумі 2 995 256,00грн, в загальному розмірі 15 894 056,00грн.

В однакових за змістом відзивах, представник ОСОБА_2 , адвокат Головченко Інна Олександрівна стверджувала, що вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на Спірну квартиру як єдиного спадкоємця, що були предметом розгляду Голосіївського районного суду м. Києва, не мали під собою правового підґрунтя, були надуманими і спрямованими на те, щоб отримати від відповідача кошти і обмежити його право власності.

Щодо Договору від 15 вересня 2017року, Додаткового договору від 23 січня 2018року та Договору дарування грошових коштів від 23 січня 2018року заявник стверджував що укладення договорів не було вільним, а здійснене під впливом.

Водночас, ОСОБА_2 посилався на те, не наступила відкладальна обставина обумовлена в Договорі дарування від 23 січня 2018року з причин, які не залежали від волі відповідача в силу економічних та ринкових чинників; та позивач не виконав жодного взятого на себе за цим договором зобов`язання.

Та заявник стверджував що він мав право відмовитися від передавання дарунка у майбутньому, так як після укладення договору істотно погіршився його майновий стан, оскільки ОСОБА_2 був позбавлений значних активів, як акціонер банку та відповідно джерел свого доходу. Також ОСОБА_2 вважав, що істотне значення має та обставина що Спірну квартиру було продано за ціною 6 000 000,00грн значно нижчою за ту на яку розраховували сторони в Договорі від 15 вересня 2017року.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023року позов задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за Договором дарування грошових коштів від 23 січня 2018року - 12 898 800,00грн та за Додатковим договором від 15 вересня 2017року - 2 995 256,00грн, всього 15 894 056,00грн.

Згідно висновків суду підтверджені обставини з приводу того, що між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір від 15 вересня 2017року, Додатковий договір від 23 січня 2018року та Договір дарування грошових коштів від 23 січня 2018року на умовах визначених в договорах, які за своєю формою та змістом відповідали вимогам чинного законодавства та які не оспорені і підлягали виконанню відповідно до погоджених у них умов.

Зокрема суд вважав, що ОСОБА_2 не виконав умов Договору дарування грошових коштів від 23 січня 2018року, в якому йшлося про обов`язок дарувальника передати в майбутньому в дар обдарованому ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 450 000,00доларів США, що на день укладення цього договору дорівнювало 12 898 800,00грн, в момент настання відкладальної обставини,- не пізніше першого грудня 2018року. Також дарувальник не передав дарунок та договір не виконав і на момент продажу Спірної квартири. Через що обдарований ОСОБА_1 отримав право вимагати від дарувальника передання дарунка.

Заразом за таких умов суд вважав, що також підлягали виконанню умови Договору від 15 вересня 2017року та Додаткового договору від 23 січня 2018року в частині обов`язку ОСОБА_2 передати в дарунок ОСОБА_1 110 000,00доларів США, що були еквівалентні на день подання позову 2 995 256,00грн.

На противагу цьому, заперечення відповідача, які зводились до невиконання своїх зобов`язань за наведеними договорами через істотне погіршення його майнового стану, суд вважав недоведеними. Згідно висновків суду ці обставини, про які стверджував ОСОБА_2 , не підтверджені належними засобами доказування,- зокрема не підтверджена зміна чи погіршення майнового стану відповідача в порівняні з тим, що він мав на час укладення договорів.

Також на думку суду ніщо не вказувало на те, що укладенню договорів передували обставини, які можна розцінити такими що виключають правомірність наведених договорів.

З рішенням суду відповідач не погодився, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , адвокат Головченко Інна Олександрівна висловила вимогу про скасування рішення в частині задоволених позовних вимог та відмову в позові повністю.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд допустив порушення норм матеріального права та не дав належної оцінки обставинам справи. Зокрема суд не врахував що позивач ОСОБА_1 був обізнаний про наявність спадкового майна, також спростовані обставини про те, що останній з 1993року по 2005рік не перебував на території України, та цим самим підтверджено безпідставність вимог позивача про визнання за ним права власності на Спірну квартиру як єдиного спадкоємця в іншому судовому проваджені.

Також поза увагою суду залишились обставини з приводу того, що позивач ОСОБА_1 та інший спадкоємець самостійно без відома ОСОБА_2 розпорядилися вагомою частиною майна що перебувало в спільній власності та укладенню Договору від 15 вересня 2017року, Додаткового договору від 23 січня 2018року та Договору дарування грошових коштів від 23 січня 2018року передували обставини які виключають вільне волевиявлення сторін цього договору.

Та судом не взято до уваги того, що необхідною умовою, з якою сторони наведених договорів пов`язували виникнення зобов`язання про дарунок коштів було відчуження Спірної квартири, за ціною не менше ніж та що сторони обумовили в договорах, яка не була економічно обґрунтованою та через що не узгоджувалася із економічними факторами і фактичними обставинами про продаж Спірної квартири за 6 000 000,00грн і не могла забезпечити виконання з боку ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача, адвокат Орлова Ольга Володимирівна заперечила доводи відповідача. Обґрунтовувала відзив тим, що в рішенні суду дотримано положень чинного законодавства та суд при задоволенні позовних вимог обґрунтовано виходив із змісту правочинів, які не оспорені та не визнані недійсними в порядку визначеному законом. Також заявник стверджувала, що відповідачем не надано жодного доказу зміни його майнового стану.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши пояснення представника відповідача адвоката Головченко Інни Олександрівни та представника позивача адвоката Орлової Ольги Володимирівни, за відсутності сторін явка яких не була необов`язковою, повідомлених про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 15 червня 2001року продавець ОСОБА_5 , від імені ОСОБА_1 продав ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 /копія договору том І а.с.8, копія доручення від 18 травня 2001року том І а.с.9/.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2016року було відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним доручення і договору купівлі-продажу квартири та про витребування Спірної квартири з незаконного володіння /том І а.с.10/; іншою ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2016року в зазначеній справі задоволено заяву про забезпечення позову і накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 /том І а.с.11-12/.

Договір від 15 вересня 2017року укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1970 року народження, зокрема з метою вирішення неврегульованих позицій щодо частини активів, спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо права власності на спадкову квартиру АДРЕСА_1 . В пункті 1 Договору йдеться про те, що на момент укладення даного договору Спірна квартира на праві власності належить ОСОБА_2 ; та в судовому провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа №725/10892/16-ц, суддя Колдина О.О. об`єктом спірних відносин за якою є Спірна квартира та для врегулювання даних спірних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились про наступне:

1.1У рамках раніше обумовлених домовленостей, ОСОБА_2 заявив клопотання про перенесення судової справи №725/10892/16-ц призначеної на 22 серпня 2017року на термін не менше 3-х місяців і ОСОБА_1 підтримав дане клопотання;

1.2Сторони домовились до дати наступного засідання (яке буде призначено після 22 серпня 2017року) здійснювати пошук покупця Спірної квартири за ціною 3500,00доларів США за квадратний метр (з правом зниження вартості для потенційних покупців до 3000,00доларів США), з урахуванням загальної фактичної площі квартири 575м2;

1.3У разі продажу квартири, ОСОБА_1 отримує суму в розмірі 560 000,00доларів США;

1.4…

1.5У разі якщо в термін передбачений пунктом 1.1 цього Договору Спірна квартира не буде продана, сторони проведуть додаткові переговори для укладення додаткового договору;

1.6Оскільки дана квартира знаходиться під арештом в рамках цивільної справи №725/10892/16-ц ОСОБА_1 в день здійснення операції з відчуження і/або отримання ним суми в розмірі 560 000,00доларів США, зобов`язується підписати нотаріальну заяву про те, що у нього відсутні будь-які претензії до ОСОБА_2 щодо продажу квартири і нотаріальну заяву про відмову від позовних вимог у цій судовій справі та сторони домовились що відмова від позовних вимог і зняття арешту здійснюється в день відчуження. У разі якщо потенційний покупець квартири наполягатиме на попередньому знятті арешту з квартири та відмови від позовних вимог у справі № 752/10892/16-ц, тобто до моменту здійснення операції з відчуження, ОСОБА_1 зі свого боку гарантує здійснення таких дій, а ОСОБА_2 , в свою чергу гарантує отримання ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 560 000,00доларів США від фактичного продажу квартири в момент отримання грошових коштів від покупця;

1.7 ОСОБА_1 зобов`язується подати до Голосіївського районного суду м. Києва заяву про відмову від позовних вимог у разі дотримання умов, передбачених пунктом 1.6;

1.8Та ОСОБА_1 заявляє і гарантує, що в майбутньому - після продажу Спірної квартири і отримання грошових коштів від продажу в розмірі 560 000,00доларів США не висуватиме жодних претензій і позовів, заяв в правоохоронні органи щодо квартири ні до сторони ОСОБА_2 ні до третіх осіб /том І а.с.19-26/.

В Додатковому договорі від 23 січня 2018року до Договору від 15 вересня 2017року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1970 року народження, виклали пункт 1 Договору від 15 вересня 2017року в зміненій редакції, доповнивши: Пункт 1.2 Договору тим, що ОСОБА_1 повідомляє ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1970року народження що у ОСОБА_6 є намір купити Спірну квартиру за ціною 1500 000,00доларів США, що підтверджується Попереднім договором від 26 грудня 2017року укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Також домовлено про те, що покупець ОСОБА_6 передає продавцю ОСОБА_2 в день укладення договору купівлі-продажу Спірної квартири аванс в розмірі еквівалентному 450 000,00доларів США, а решту суми передає в день переходу права власності від ОСОБА_2 до ОСОБА_6 .

В пункті 1.5 Сторони обумовили, що не пізніше 23 січня 2018року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладають між собою Договір дарування грошових коштів в сумі еквівалентній 450 000,00доларів США, згідно з яким ОСОБА_2 дарує, а ОСОБА_1 (обдарований) приймає в дар грошові кошти в сумі еквівалентній 450 000,00доларів США. Строком передачі дарунка сторони визначили момент, який настане раніше: або укладення Договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_6 і ОСОБА_2 та отримання останнім авансу або будь-якого платежу за Договором купівлі-продажу у розмірі еквівалентному 450 000,00доларів США; або 01 грудня 2018року.

В пункті 1.10 серед іншого сторони домовились, що при продажу Спірної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладають ще один договір дарування грошових коштів, за яким ОСОБА_2 дарує ОСОБА_1 грошові кошти в сумі, яка дорівнює різниці між вартістю 189кв.м. квартири за договором купівлі-продажу з новим покупцем і 450 000, 00доларами США, які ОСОБА_2 дарує ОСОБА_1 по раніше укладеному договору дарування між ними. Тобто в сукупності ОСОБА_2 зобов`язався подарувати ОСОБА_1 по двом договорам дарування суму грошових коштів рівну вартості 189кв.м. квартири за договором купівлі-продажу квартири, але не більше 560 000,00доларів США. ОСОБА_1 передає в дар ОСОБА_1 грошові кошти за цими договорами негайно після отримання платежів в достатній сумі за договором купівлі-продажу квартири.

Також сторони погодили, що у разі, якщо в строк до 01 грудня 2018року квартира не буде продана на умовах викладених в цьому договору не пізніше 02 грудня 2018року ОСОБА_2 передає в дар ОСОБА_1 суму еквівалентну 450 000,00доларів США за договором дарування укладеним відповідно до пункту 1.5 цього договору, а так само додатково дарує ОСОБА_1 суму еквівалентну 110 000,00доларам США, тобто передає в дар загальну суму еквівалентну 560 000,00доларам США не пізніше 02 грудня 2918року /том І а.с.19-30/.

За змістом Попереднього договору від 26 грудня 2017року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 домовились про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 не пізніше 12 лютого 2018року /том І а.с.31-32/.

В Договорі дарування грошових коштів від 23 січня 2018року зазначено, що дарувальник розуміючи умову щодо безоплатності цієї угоди, без будь-якого примусу, насильства як фізичного так і психічного, або якихось погроз, зобов`язався передати в дар в майбутньому обдаровуваному, а обдаровуваний прийняти в дар грошові кошти в розмірі 12 898 800,00грн, що еквівалентно 450 000,00доларів США та сторони визначили, що дарунок передається в момент настання відкладальної обставини укладення Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між дарувальником та третьою особою, та відповідно фактичне отримання грошових коштів за договором; або не пізніше 01 грудня 2018року /том І а.с.33/.

Згідно Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 покупець ОСОБА_2 продав ОСОБА_7 квартиру за ціною 6 004 000,00грн /том І а.с.36-37, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно а.с.38/.

Задовольняючи позовні вимоги щодо наслідків невиконання умов погоджених сторонами в письмових договорах суд першої інстанції вдався до оцінки належності засобів доказування факту укладення самих договорів, які не оспорені. Та волевиявлення відповідача як сторони договору, дарувальника, пов`язував із текстом договорів. Також виходив із того, що мається письмове підтвердження домовленості між дарувальником і обдарованими щодо вчинення правочину з обов`язком передати дарунок у майбутньому та вважав, що обдаровуваний підтвердив своє право вимагати від дарувальника передання дарунка.

Та обставини щодо змісту правочинів учасники даної справи не заперечували, в апеляційному порядку не були оскаржені висновки суду в частині змісту наданих правочинів, з огляду на що, такі висновки не можуть бути предметом перевірки апеляційного суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що є доведеними обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та суд правильно застосував норми матеріального права.

За обставин у даній справі відповідач заперечував правомірність самих договорів пов`язуючи це з тим, що його волевиявлення не було вільним, стверджував що обдарований не виконав взятих на себе зобов`язань, не наступила відкладальна обставина та дарувальник відмовлявся передавати дарунок через істотне погіршення його майнового стану.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина перша та четверта статті 202 Цивільного кодексу України).

Правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин.

Стаття 627 ЦК України регламентує, що сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Стаття 717 ЦК України визначає, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Статями 202 - 204 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Та нормами цивільного законодавства визначено такий спосіб судового захисту як визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 203 ЦК України одними із загальних вимог, дотримання яких необхідно для дійсності правочину, є вимоги з приводу відповідності змісту правочину Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства; та щодо волевиявлення учасника правочину, яке повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Тлумачення статей 215 та 216 ЦК України вказує на те, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Та стосовно обставин справи спростування презумпції правомірності Договору від 15 вересня 2017року, Додаткового договору від 23 січня 2018року та Договору дарування грошових коштів від 23 січня 2018року не було, оскільки недійсність правочинів прямо законом не встановлена, та ОСОБА_2 не заявляв вимог щодо недійсності правочинів в суді першої інстанції, також не довів обставин на які він посилався щодо відсутності його волевиявлення на укладення правочинів на тих умовах, які в них зазначені.

Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права, у розумінні статей 203 та 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

У справі, яка переглядається вираження волі ОСОБА_2 відбулось вчиненням певних дій, складанням та підписанням договорів вчинених у письмовій формі та сторони цих правочинів погодили їх нотаріальне посвідчення, з урахуванням чого суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що мало місце втілення волі у письмовому вираженні.

Обставини щодо правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на Спірну квартиру, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення, та посилання на них як на елемент впливу на його волевиявлення при укладенні договорів - не становили предмету спору у цій справі, та за таких умов судом першої інстанції дана вірна правова оцінка наведеним фактам як таким що в правовому вираженні не стосуються предмету розгляду.

Також не охоплювалися предметом цього позову обставини щодо розпорядження позивачем ОСОБА_1 іншим майном щодо якого позовні вимоги у цій справі не заявлено.

Тож визначальним у даній справі є безпосередньо вид та характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали правочини, а також встановлення обставин щодо додержання досягнутих умов договору, які суд обґрунтовано розцінив як невід`ємну складову змісту договорів.

Суд першої інстанції задовольнив позов ОСОБА_1 , виходячи з того, що правочини не оспорені та підлягали виконанню відповідно до тих умов які сторони в них обумовили.

За конкретних обставин цієї справи договором дарування встановлений обов`язок передати дарунок в майбутньому, з чим ОСОБА_2 погодився та що повністю узгоджується із положеннями частини першої статті 723 ЦК України за якою договором дарування може бути встановлений обов`язок дарувальника передати дарунок обдаровуваному в майбутньому через певний строк (у певний термін) або у разі настання відкладальної обставини.

За змістом Договору від 15 вересня 2017року, Додаткового договору до нього від 23 січня 2018року та Договору дарування грошових коштів від 23 січня 2018року предмет цих договорів складала безвідплатна передача дарувальником в дар обдарованому грошових коштів у чітко визначеній в них сумі з обов`язком передати дарунок в майбутньому.

Договорами встановлений обов`язок дарувальника передати дарунок обдаровуваному в майбутньому в момент настання відкладальної обставини укладення Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між дарувальником та третьою особою, та відповідно фактичне отримання грошових коштів за договором; або не пізніше 01 грудня 2018року.

Отже сторони на своє переконання передбачили обов`язок щодо передачі дарунку обдаровуваному в майбутньому у разі настання відкладальної обставини продажу Спірної квартири або у певний строк.

З урахуванням наведених умов, суд розглядаючи ключові аргументи ОСОБА_2 , правомірно керувався умовою про передачу дару в строк не пізніше 01 грудня 2018року який беззаперечно настав на час вирішення спору судом. Та цей висновок усував необхідність розгляду інших наведених відповідачем аргументів з приводу не настання відкладальної обставини.

У даній справі ОСОБА_2 також посилався на не виконання зобов`язань з боку обдарованого ОСОБА_1 , однак зовсім не зазначив у чому конкретно полягала неправомірність дій обдарованого та які взяті на себе за договорами зобов`язання він порушив. Рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робив посилання відповідач в апеляційній скарзі без встановлення відповідних фактів щодо невиконання обдарованим істотних умов договорів чи взятих за договорами зобов`язань.

Водночас дарувальник не підтвердив в суді істотного погіршення його майнового стану після укладення договору, що відповідно до частини першої статті 724 ЦК України давало би йому право відмовитися від передання дарунка в майбутньому.

За змістом наведеної норми правою передумовою для односторонньої відмови від договору дарування з обов`язком передати дарунок в майбутньому є саме істотне погіршення майнового стану що відбулось після укладення договору і вирішальне значення мали би обставини які характеризували такий майновий стан дарувальника що передував укладенню договору. Однак відповідачем не наведено жодної обставини яка би вказувала на зміну його майнового стану в порівняні з тим що існував до укладення договорів.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Та відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені стороною в зв`язку з переглядом судових рішень розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2024року.

Судді: