справа № 619/2045/24
провадження № 2-н/619/919/24
УХВАЛА

іменем України

19 березня 2024 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Овсянніков В.С. розглянувши матеріали заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Флагман» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, електропостачання, холодного водопостачання та водовідведення, теплопостачання із ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

В провадження судді Дергачівського районного суду Харківської області Овсяннікова В.С. надійшла вищевказана заява про видачу судового наказу.

Ознайомившись з матеріалами заяви про видачу судового наказу, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Відповідно до ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.32 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України вимоги, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Заявленою вимогою у справі є стягнення заборгованості за надані послуги з оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, електропостачання, холодного водопостачання та водовідведення, теплопостачання, які надавалися до квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору № 30 «Про надання комінальних послуг», що територіально відноситься до Київського району м. Харкова та знаходиться в межах територіальної юрисдикції Київського районного суду м. Харкова.

З огляду на викладене, вказана цивільна справа, з урахуванням правил виключної підсудності відноситься до територіальної юрисдикції Київського районного суду м. Харкова.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Справа не підсудна Дергачівському районному суду Харківської області та з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, вказаний позов підлягає передачі на розгляд до суду за місцем знаходження нерухомого майна, тобто до Київського районного суду м. Харкова.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31-32 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Флагман» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, електропостачання, холодного водопостачання та водовідведення, теплопостачання із ОСОБА_1 - передати на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова (61168, м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 7-Б; ).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити заявнику.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя В. С. Овсянніков