Номер провадження: 22-ц/813/3131/24
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою звернулась ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на дитину. У серпні 2023 року ОСОБА_2 подала заяву про зміну предмета позову, а саме просила змінити спосіб стягнення аліментів.

Позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів обґрунтовувала тим, що від шлюбу з відповідачем має доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею. Оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, заочним рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09.11.2017 року з нього стягнуто аліменти у сумі 3000 грн на місяць. Так як зазначеної суми не вистачає на утримання дитини, просить, з врахуванням остаточних уточнень, змінити розмір стягнення аліментів, що стягуються на 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необхідність у зміні способу стягнення аліментів обумовлена наступними обставинами: фінансові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 значно збільшилися та збільшуються щороку; офіційні доходи відповідача також збільшилися в значній мірі, що поліпшило його матеріальне становище та дає підставу для збільшення розміру аліментів на дитину. Відповідач є військовою людиною та має більш ніж середній розмір доходу щомісячно, позивач зазначає, що дохід відповідача за 2022 рік склав 34738 грн, тобто середньомісячний заробіток відповідача складає від 28 до 30 тис. гривень щомісячно, що майже у двічі більше розміру заробітку, з якого було призначено стягнення апеляційним судом у 2017 році. Крім того враховуючи загальну тенденцію зросту цін на товари першої необхідності, розмір витрат на утримання доньки значно зросли. Серед необхідних витрат позивача на утримання доньки на місяць складаються із витрат: на комунальні послуги у середньому 2280 грн на місяць; інтернет для забезпечення навчання у режимі онлайн 350 грн на місяць; транспорт 500 грн на місяць; підручники та навчальні матеріали у середньому на рік 2000 грн; засоби індивідуальної гігієни, харчування, одяг та взуття дитини 6000 грн на рік; ліки щомісячно до 2000 грн; навчання у школі ліцей «Просвіта» на 2022-2023 р.р. 19800 грн та інші супутні витрати для нормального розвитку та життя доньки такі як відпочинок, прогулянки, походи в кіно, театр, на заняття спортом, на інтелектуально розвиваючі групи та інше 3000 грн. щомісячно. Також одним із значних витрат на утримання доньки є те, що донька постійно хворіє, у зв`язку з чим перебуває на обліку сімейного лікаря і потребує додаткових витрат на підтримання її стану здоров`я. Враховуючи те, що з моменту винесення рішення апеляційного суду від 09.11.2017 року, донька якій на той момент було один рік досягла вже семирічного віку, тому існують переконливі доводи того, що розмір матеріальних витрат на дитину збільшилися, що і стало підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з даною позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09.11.2017 року, з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 3000 грн щомісячно, на 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 8.05.2023 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповним дослідженням обставин справи. На думку апелянта, позовна заява недостатньо обґрунтована, розмір витрат, які вказує позивач на утримання доньки не підтверджені жодними доказами. Зазначає, що навчання доньки у школі ліцей «Просвіта» повинно було обговорюватися між сторонами у справі та зазначає, що донька могла надалі продовжувати навчання у державній школі, тому апелянт не вбачає підстав платити за навчання доньки, оскільки це є приватною організацією. ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 теж добре заробляє, тому вона також повинна приймати участь у вихованні дитини ОСОБА_5 і всі витрати повинні ділити порівну. Крім того позивач просить апеляційний суд врахувати те, що з нього стягуються аліменти на утримання двох дітей у сумі близько 10 000 грн., оскільки окрім доньки ОСОБА_5 , відповідач сплачує ще аліменти й на другу доньку ОСОБА_6 у розмірі 1/6 з усіх видів заробітку позивача до закінчення навчання доньки за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.03.2023 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19.07.2023 року. Відповідач також вказує на те, що у нього на забезпеченні вже є інша сім`я. Від першого шлюбу у жінки відповідача є донька ОСОБА_7 , яка знаходиться на утриманні апелянта. Крім того, батько відповідача ОСОБА_8 знаходиться на тимчасово окупованій території, є пенсіонером та також знаходиться на утриманні відповідача. Крім того, згідно договору оренди від 18.02.2023 року апелянт орендує квартиру та сплачує орендну плату у сумі 5000 грн. та комунальні платежі щомісячно. Апелянт також зазначає, що страждає гіпертонічною хворобою та готовий допомагати своїм дітям, але у розумних межах, бо в нього також є витрати, які необхідні для нормального життя. На підставі вказаного просить скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше с та розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є аліментні зобов`язання, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідає інтересам неповнолітньої дитини сторін у справі, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та достойного рівня його матеріального забезпечення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі в період якого у них народилися діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з матір`ю.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2017 року у справі №523/14371/17 позов ОСОБА_9 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 3500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет» з подальшою індексацією, починаючи з 08.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет» з подальшою індексацією, починаючи з 08.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09.11.2017 р. у справі №523/14371/17 рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2017 року змінено, вирішено, зокрема, стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 у розмірі 3000 гривень щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет» з подальшою індексацією, починаючи з 08.09.2017 року і до повноліття дитини, а також на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 гривень щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет» з подальшою індексацією, починаючи з 08.09.2017 року і до повноліття дитини.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.03.2023 р. у справі №947/29240/22 з відповідача стягуються аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_10 , яка продовжує навчання у сумі 3000 грн щомісяця до 03.10.2027р.

Також встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , місце державної реєстрації Суворовський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 03.08.2018 року, актовий запис № 753, ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 .

Від попереднього шлюбу ОСОБА_11 має доньку ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 25.09.2013 року, актовий запис 8693.

Відповідно до посвідчення учасника бойових дій від 22.06.2015 року ОСОБА_1 є військовослужбовцем, учасником бойових дій.

Відповідно до виписок із медичних карток стаціонарного хворого, наявних в матеріалах справи ОСОБА_1 має гіпертонічну хворобу.

Колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет на 2023 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня становить 2 272 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет на 2024 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня становить - 2 563 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Згідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року по справі № 6-143цс13.

Схожа правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року по справі № 415/4386/16-ц (провадження № 61-21056св18).

Згідно із роз`ясненнями, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

При цьому у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абзац 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

Позивач, заявляючи вимоги про зміну способу стягнення аліментів зі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, посилалася на недостатність стягнутих за рішенням Апеляційного суду Одеської області суду від 09.11.2017 року аліментів у розмірі 3000 грн щомісячно для належного утримання дитини ОСОБА_5 , оскільки дитина виросла, а з нею виросли витрати на її утримання. Крім того у відповідача покращився матеріальний стан, його дохід у порівнянні з 2017 роком значно збільшився та він має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні цього спору суд першої інстанції правильно врахував усі істотні обставини, що могли вплинути на визначення розміру аліментів та спосіб їх стягнення, а також обґрунтовано виходив з інтересів та потреб дитини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, військовослужбовець, який здатний забезпечувати належний рівень утримання як себе, так і малолітньої дитини. Крім того, відповідач не заперечував, що на теперішній час він є військовослужбовцем, проходить військову службу та одержує грошове забезпечення.

Дослідивши доходи відповідача, апеляційний суд встановив наступне.

Так, з рішення Апеляційного суду Одеської області від 09.11.2017 року по справі № 523/14371/17 ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей вбачається, що в період з жовтня 2016 року по вересень 2017 року доходи відповідача без обов`язкових відрахувань становили 206 958,43 гривень, з відрахуваннями 166 615,27 грн. Середній щомісячний дохід відповідача становив 13 884,60 грн.(166615,27/12=13884, 60).

В період з січня 2022 року по грудень 2022 року доходи відповідача, а саме: виплати постійного характеру склали у сумі 347 381 грн, утримання по виконавчому листу за цей період склали 63 290, 32 грн та сума, з якої утримуються стягнення за виконавчими листами склала 354 857,75 грн.

Крім того відповідно до довідки про доходи відповідача за період з січня по грудень 2023 року вбачається, що виплати постійного характеру склали у сумі 597 956,18 грн, утримання по виконавчому листу за цей період склали 145 295,03 грн, сума, з якої утримуються виконавчі листи складає 588 986,87 грн та сума до виплат відповідача склала 443 691,84 грн.

З відомостей державного реєстру речових прав вбачається, що у власності ОСОБА_1 є земельна ділянка площею 0,10 га в м. Біляївка Одеської області кадастровий номер :02:008:0160, яку відповідач набув для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Таким чином, проаналізувавши дохід відповідача, апеляційний суд встановив, що у порівнянні з 2017 роком, тобто з моменту ухвалення постанови Апеляційного суду Одеської області про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 гривень щомісячно, у 2023 році дохід ОСОБА_1 суттєво збільшився.

Так, щомісячний дохід останнього у 2023 році в середньому складав 36 974,32 грн (443 691,84 грн/12 = 36 974,32), що при таких обставинах, на думку апеляційного суду, ОСОБА_1 спроможний сплачувати на утримання своєї доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у більшому розмірі, ніж встановлений рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09.11.2017 року по справі № 523/14371/17 з твердої грошової суми 3000 грн до 1/6 частини від загального доходу відповідача щомісячно.

Такий розмір стягнення, з урахуванням зміни матеріального стану відповідача у бік покращення, на думку апеляційного суду, не буде надмірним тягарем для нього та сприятиме покращенню матеріального становища дитини.

В поданій апеляційній скарзі скаржник зазначає, що ОСОБА_2 також добре заробляє, тому вона також повинна приймати участь у вихованні дитини ОСОБА_5 .

Одеський апеляційний суд з метою встановлення доходів ОСОБА_2 дослідив щорічну декларацію за 2023 року останньої.

Так, з вказаної декларації вбачається, що позивач є військовослужбовцем, за 2023 рік річний дохід позивача склав 734 832 грн, розмір аліментів, що сплачуються позивачу на утримання дітей склав 145 295 грн, грошові кошти, відкриті на рахунках позивача складають 200 000 грн.

Проаналізувавши щорічну декларацію ОСОБА_2 дійсно вбачається, що позивач має пристойну заробітну плату, яка в місяць складає 61 236 грн (734 832 грн/12 = 61 236 грн).

При цьому апеляційний суд зазначає, що позивач не заперечує, що має хороший дохід, в поданій позовній заяві позивач навпаки вказує та підтверджує це квитанціями про розмір витрат позивача, які йдуть на утримання доньки на місяць та складаються із витрат: на комунальні послуги у середньому 2 280 грн на місяць; інтернет для забезпечення навчання у режимі онлайн 350 грн на місяць; транспорт 500 грн на місяць; підручники та навчальні матеріали у середньому на рік 2 000 грн; засоби індивідуальної гігієни, харчування, одяг та взуття дитини 6 000 грн на рік; ліки щомісячно до 2 000 грн; навчання у школі ліцей «Просвіта» на 2022-2023 р.р. 19 800 грн та інші супутні витрати для нормального розвитку та життя доньки такі як відпочинок, прогулянки, походи в кіно, театр, на заняття спортом, на інтелектуально розвиваючі групи та інше 3 000 грн щомісячно. Також одним із значних витрат на утримання доньки є те, що донька постійно хворіє, у зв`язку з чим перебуває на обліку сімейного лікаря і потребує додаткових витрат на підтримання її стану здоров`я.

При цьому ОСОБА_2 посилаючись на вищевказані витрати зазначає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на дитину в розмірі 3 000 грн не є достатніми для належного забезпечення ОСОБА_5 , оскільки фінансові витрати на утримання неповнолітньої доньки, яка вже досягла семирічного віку значно збільшилися та збільшуються щороку.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дочка, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування.

Також апеляційний суд визнає, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дитини, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну способу їх стягнення та, відповідно, збільшення їх розміру.

Аргументи апеляційної скарги про те, що на утриманні відповідача перебуває ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка є донькою його нової дружини ОСОБА_11 є необґрунтованим та такими, що не мають правового значення для вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що згідно наявного у матеріалах справи свідоцтва про народження ОСОБА_7 , у останній є батько - ОСОБА_12 . Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, саме на ОСОБА_12 законом покладений обов`язок щодо утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . А посилання скаржника на те, що його нова дружина жодних аліментів не отримує від колишнього чоловіка, що підтверджується довідкою з виконавчої служби не заслуговують уваги суду, оскільки ОСОБА_11 не позбавлена права звернутися в разі необхідності з позовною заявою до суду про стягнення аліментів на свою дитину.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач має на утриманні батька-пенсіонера ОСОБА_8 , який мешкає на тимчасово окупованій території є також неспроможними, оскільки доказів того, що батько відповідача перебуває на його утриманні, останній не представив.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено раніше судом є безпідставними та спростовуються довідками про доходи відповідача, які підтверджують суттєве збільшення доходу відповідача та свідчать про те, що зміна способу стягнення аліментів не буде надмірним тягарем для нього та сприятиме покращенню матеріального становища дитини.

Також апеляційний суд критично оцінює доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що оскільки з позивачкою проживає її матір, тому відповідач не збирається утримувати її сім`ю, сплачувати за інтернет, харчування, тощо. Колегія суддів наголошує, що відповідач не підтверджує жодними доказами те, що гроші, які сплачуються відповідачем на утримання доньки недоцільно використовуються позивачем та її матір`ю на свої потреби. Витрати, вказані позивачем на сплату інтернету, харчування, транспорту, відвідування лікаря, навчання та інше є витратами, пов`язаними з потребами дитини та ніяким чином не стосуються інших осіб.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що відповідач має проблеми зі здоров`ям, а саме: страждає гіпертонічною хворобою, що підтверджується виписками з медичних карток стаціонарного хворого, наявні в матеріалах справи. При цьому зазначає, що стан здоров`я відповідача не дає підстави для звільнення його від обов`язку утримання дітей, однак може враховуватися при визначення розміру аліментів, що і було зроблено судом при вирішенні спору. Доказів витрачення значних коштів на своє лікування відповідач суду не надав.

Витрати, пов`язані з орендою відповідачем квартири, які щомісячно складають 5 000 грн, також не звільняють останнього від обов`язку щодо утримання своєї доньки ОСОБА_5 . Крім того, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 відповідно до відомостей щорічної декларації також не має житла, яке належало б їй на праві власності, що не позбавляє її від обов`язку піклуватися та утримувати своїх дітей. З огляду на розмір доходів, які отримує відповідач, враховуючи те, що на утриманні відповідача знаходиться ще одна донька ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів з 3000 грн щомісячно на 1/6 частину від всіх видів заробітку щомісячно не буде надмірним тягарем для ОСОБА_1 . Крім того, апеляційний суд зазначає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на дитину 3 000 грн є меншим навіть за розмір орендної плати, яку сплачує відповідач за квартиру 5 000 грн, що ще раз доводить те, що розмір сплачених відповідачем аліментів не є достатнім для належного забезпечення доньки ОСОБА_4 з урахуванням загальної тенденції зросту цін.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги статей 182, 184 СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 п. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова