Справа № 331/6075/18
Провадження № 4-с/331/8/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Антоненко М.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни.

В обґрунтування скарги зазначив, що в межах виконавчого провадження № 37119232, на підставі заяви стягувача про проведення перерахунку аліментів з урахуванням доходу, отриманого боржником від відчуження нерухомого майна, головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциною Юлією Дмитрівною, було включено до доходів, з яких утримуються аліменти, вартість продажу боржником квартири, що призвело до нарахування доходу у листопаді 2023 року в розмірі 646510 грн та суми аліментів яка підлягає стягненню у розмірі 80813,75 грн. Боржник вважає, що державний виконавець при визначенні розміру аліментів необґрунтовано включив до його доходів за листопад 2023 року грошові кошти, отримані від продажу квартири.

Не погодившись з діями державного виконавця Сушко Максим Юрійович звернувся до суду з цією скаргою, в якій просив визнати неправомірними зазначені вище дії головного державного виконавця, скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язати головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцину Юлію Дмитрівну провести перерахунок розміру заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 37119232 за період листопад 2023 року, без врахування суми грошових коштів одержаних від продажу нерухомого майна.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Шкабуро О.В. підтримав скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання, яке було призначене на 05.02.2024 року, Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцина Юлія Дмитрівна не з`явилась, просила відкласти у зв`язку з її знаходженням на лікарняному, при цьому лікарняний вона зобов`язалась надати у наступне судове засідання. У судове засідання, яке призначено на 01.03.2024 року, головний державний виконавець не з`явилась, копію лікарняного не надала. У зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути скаргу за її відсутності.

Стягувач ОСОБА_3 та її представник адвокат Косякова З.М., просили відмовити в задоволенні скарги посилаючись на те, що кошти від продажу нерухомого майна є доходом, а відтак з них повинні бути сплачені аліменти.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги боржника, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що в провадженні головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни перебуває виконавче провадження № 37119232 з примусового виконання виконавчого листа № 331/6075/18 від 12.09.2019 року виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про зміну способу стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення повноліття.

30.11.2023 стягувач ОСОБА_3 звернулася до головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни з заявою про проведення перерахунку аліментів з урахуванням доходу, отриманого боржником від відчуження нерухомого майна.

За результатом розгляду зазначеної вище заяви стягувача державним виконавцем Кисліциною Ю.Д. було включено до доходів, з яких утримуються аліменти, вартість продажу боржником квартири, що призвело до нарахування доходу у листопаді 2023 року в розмірі 646510 грн та суми аліментів яка підлягає стягненню у розмірі 80813,75 грн.

Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 07.12.2023 було отримано представником боржника, адвокатом Шкабуро О.В. засобами поштового 11.12.2023, що підтверджується штриховим ідентифікатором розміщеним на поштовому конверті.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 07.12.2023, головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцина Юлія Дмитрівна включила дохід від вартості квартири до суми доходу ОСОБА_1 , під час обрахунку розміру аліментів у листопаді 2023.

З огляду на зазначене, державним виконавцем Кисліциною Ю.Д. визначено дохід боржника від продажу об`єкту нерухомості.

Проте, суд погоджується з аргументами скаржника, що державний виконавець, при визначенні розміру аліментів, необґрунтовано включив до доходів ОСОБА_1 за листопад 2023 року грошові кошти, отримані від продажу квартири.

Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У конкретному випадку, суд, вирішуючи питання про правомірність включення у доходи платника аліментів коштів, отриманих від продажу квартири, виходить з наступного.

Законодавець розділяє поняття «визначення розміру аліментів» та «визначення суми заборгованості із сплати аліментів».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Статтею 81 Сімейного кодексу України встановлено, що Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінетом Міністрів України від 26.02.1993 №146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

У пп. 19 п. 1 зазначеного Переліку до видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, віднесено інші види заробітку.

При цьому, у пункті 12 Переліку наведено види доходів, з яких утримання аліментів не провадиться. Даний пункт 12 не містить дохід від продажу майна.

Саме у зв`язку з відсутністю у пункті 12 Переліку посилання на те, що з доходів від продажу майна не нараховуються аліменти, державний виконавець міг включити дохід від продажу майна в дохід, з якого визначається розмір аліментів.

В той же час, у частині 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Статтею 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Аналізуючи зазначені вище положення СК України та Переліку видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, суд приходить до висновку, що вирішальне значення для визначення видів заробітку/доходу, які ураховуються при визначенні розміру аліментів, має відповідь на питання: чи відбулося отримання боржником доходу від використання належного йому на праві приватної власності нерухомого майна, наслідком чого стало отримання ним прибутку (доходу), на який у розумінні положень статті 81, частини першої статті 195 СК України нараховуються аліменти (заборгованість), чи наслідком такого використання є отримання грошового еквіваленту вартості нерухомого майна, що існувало до його продажу.

При цьому суд зазначає, що формулювання у підпункті 19 Переліку «інші види заробітку» не є тотожним поняттю «доходу», оскільки за своєю економічною суттю дохід від продажу майна не є «заробітком», а є по суті виручкою, тобто різницею між вартістю майна при його набутті та після його продажу.

В той же час, тлумачення положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів.

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Таким чином, включення в дохід для визначення заборгованості по аліментам суми грошових коштів, отриманих від продажу майна, суперечить ст. 195 СК України та виходить за межі видів доходів, передбачених у п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, оскільки по-перше, Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, у пункті 1 прямо не передбачає, що кошти від продажу майна входять в даний перелік; по-друге, підпункт 19 передбачає включення до переліку видів доходів інші види заробітку, однак кошти від продажу нерухомого майна не є заробітком за економічною суттю; по-третє, кошти від продажу майна в розумінні ст.195 СК України не є фактичним заробітком платника аліментів, а є майном, яке до продажу мало вираз квартири, а після продажу - її грошовий еквівалент (тобто не відбулося заробітку / збагачення).

Дана позиція знайшла своє відображення в постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15.06.2022 року справа №682/1277/20, від 22.12.2021 в справі № 359/6235/18, від 29.05.2019 року в справі № 682/2133/14-ц, а також постанові Запорізького апеляційного суду № 2-4671/11(Провадження №22-ц/807/2674/21) від 05.10.2021.

Крім іншого, аналізуючи постанови Верховного суду, винесені в подібних правовідносинах, суд вважає доречним застосувати в даній справі правовий висновок, зроблений Верховним судом в постанові № 758/10761/13-ц від 25.01.2021, згідно якого виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Верховний суд в справі № 755/13256/20 погодився з висновками Київського апеляційного суду та відмовив у відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою стягувача, мотивуючи тим, що під час визначення розміру аліментів має враховуватись лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, а виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів (Ухвала Верховного суду від 21.05.2021, постанова Київського апеляційного суду від 10.03.2021)

Крім того, в постанові від 07.05.2018 року у справі № 640/537/14-ц Верховним Судом зроблено висновок про те, що державний виконавець, визначаючи з яких видів заробітку (доходу) повинні утримуватись аліменти, повинен керуватись виключно визначеним Переліком видами доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, який не суперечить СК України та який є вичерпним.

Досліджуючи судом матеріали справи на встановлення факту дійсно реального збільшення активів платника аліментів, а не просто одержання останнім грошових коштів з будь-яких джерел виплати, суд зазначає, що стягувачем та головним державним виконавцем не було надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих отримання ОСОБА_1 доходу від використання належної йому на праві власності частини квартири, чи доходів від підприємницької діяльності у зв`язку з використанням цієї частини квартири.

З заяви стягувача від 30.11.2023 вбачається, що ОСОБА_1 спочатку купив 1/2 частини квартири, а потім її продав за договорами купівлі-продажу, що свідчить про відсутність ознак попереднього отримання нерухомості безоплатно та в подальшому отримання доходу (збагачення) в результаті його відчуження.

Отже, скаржник, уклавши договір купівлі-продажу, отримав грошові кошти за передане ним право власності на частину квартири, тобто відбулася зміна з права власності на грошовий еквівалент, без будь-якого збільшення його майнового стану, а відтак слід дійти висновку, що отримані ОСОБА_1 кошти від продажу майна у розумінні положень ст. 81, ч. 1 ст. 195 СК України, не є фактичним заробітком платника аліментів, а є грошовим еквівалентом майна, що належало йому до продажу.

Крім цього, суд вважає, що зазначене відповідає засадам справедливості, оскільки скаржник, у разі нарахування аліментів на отримані ним кошти від продажу належної йому на праві власності квартири, не тільки призведе до навмисного зменшення його фінансового стану, що існувало до продажу квартири, а й позбавить можливості придбати за вирученні від реалізації цього майна кошти інше рівноцінне житло.

Що стосується вимог оскарження розрахунку заборгованості за аліментами, суд враховує правовий висновок Верховного суду, зроблений в постанові №645/563715-ц від 15.07.2020, згідно якого: «У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц (провадження № 14-496цс19) викладений правовий висновок, згідно з яким, оскільки скаржник звернувся до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, така скарга має розглядатися за правилами цивільного судочинства. У цій справі спір вирішувався саме шляхом подачі скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів, з чим погодилася Велика Палата Верховного Суду. Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 401/3734/16-ц та від 22 квітня 2020 року у справі № 523/7815/18 дійшов висновку, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Отже, апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що спір у цій справі підлягає вирішенню судом лише у порядку позовного провадження і що саме це є підставою для відмови у задоволенні скарги на дії державного виконавця».

Аналогічний висновок робить й інша колегія суддів КЦС ВС у постанові від 01.10.2020 у справі №344/17895/19: «Колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов неправильних висновків щодо розгляду справи в порядку позовного провадження, оскільки питання з приводу правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів підлягає розгляду в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що включення до доходів ОСОБА_1 за листопад 2023 року грошових коштів, отриманих від продажу квартири для визначення заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження № 37119232 є протиправним, а відтак, такі дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни слід визнати неправомірними.

Керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 195 СК України, ст. ст. 258-261, 268, 450-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_5 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни у виконавчому провадженні № 37119232, що полягають у включенні до переліку видів доходів ОСОБА_1 при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період листопад 2023 року, суми грошових коштів одержаних від продажу нерухомого майна.

Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів складений 07.12.2023 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциною Юлією Дмитрівною у виконавчому провадженні № 37119232.

Зобов`язати головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцину Юлію Дмитрівну провести перерахунок розміру заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 37119232 за період листопад 2023 року, без врахування суми грошових коштів одержаних від продажу нерухомого майна.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 01.03.2024 року.

Суддя: Антоненко М.В.