ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3940/23 Номер провадження 22-ц/814/751/24Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П..

за участю секретаря: Сальної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради №6 від 10 січня 2023 року

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчив 4 клас ліцею №32 «Європейський» у місті Полтава.

Вказувала, що з чоловіком ОСОБА_3 вони мешкають за різними адресами і не можуть домовитися про місце проживання сина, якого з вересня 2022 року насильно утримує чоловік, позбавивши її можливості турбуватися про дитину, утримувати та виховувати його.

05.01.2023 року Комісія з питань захисту прав дитини Київського райвиконкому оголосила Висновок: син має проживати з батьком ОСОБА_3 . Адресу місця проживання не вказали. Проте, комісія повинна була визначити місце проживання, а не з ким.

16.01.2023 року вона повторно звернулась до Київського райвиконкому, але безрезультатно. Вважає рішення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради №6 від 10.01.2023 року безпідставним та необгрунтованим, прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства України.

Вважає,що дане рішення було прийнято виконавчим комітетом Київської районної в місті Полтаві ради без врахування всіх фактичних обставин справи, ними не враховано, що ОСОБА_3 є асоціальною особою, члени виконавчого комітету віднеслись до прийняття рішення безвідповідально та формально. Просила суд винести рішення, яким визнати недійсним та скасувати з дати прийняття рішення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради №6 від 10.01.2023 року.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради №6 від 10 січня 2023 року відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано суду письмових доказів порушення виконавчим комітетом Київської районної в місті Полтаві ради при вирішенні спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ст.ст.160, 161 СК України та процедури, передбаченої пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №866 від 24.09.2008 року.

Крім того, судом зазначено, що суд позбавлений можливості давати правову оцінку вказаному висновку та рішенню виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, оскільки в провадженні суду є цивільна справа предметом розгляду якої є визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і саме при розгляді даної цивільної справи, суд надасть даним письмовим доказам належну правову оцінку.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , прохала скасувати рішення та ухвалити нове. Яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд помилково зазначив, що вона не погоджується з вказаним висновком, вона оскаржує лише рішення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради №6 від 10 січня 2023 року.

Вказувала, що судом не обґрунтовано підстави відхилення її доводів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради прохав апеляційну каргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що у разі непогодження одного з батьків із рішенням органу опіки та піклування, законодавство не вимагає окремого оскарження рішення цього органу. Оскільки ч.3 ст.159 СК встановлено, що суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

Зазначено, що ОСОБА_1 має захищати свої інтереси під час судового розгляду справи предметом розгляду якої є визначення місця проживання дитини, а не ініціювати окресу судову справу щодо оскарження рішення органу опіки та піклування.

Вважає, що позивачем не доведено наявності окремого спору, позивач не довела порушення свого права а інтересу, тому суд першої інстанції правомірно відмовив їй у задоволенні позовних вимог.

Крім того, посилався на те, що позивачем не зазначено у чому полягає порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м.Полтави знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вимог чинного законодавства України та ухвали Київського районного суду м.Полтави, виконавчим комітетом Київської районної в місті Полтаві ради було надано Висновок виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Київської районної в місті Полтави ради №6 від 10.01.2023 року.

З даним Висновком виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та рішенням виконавчого комітету Київської районної в місті Полтави ради №6 від 10.01.2023 року ОСОБА_1 не згодна, вважає, що дане рішення необхідно скасувати та визнати недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі №333/6816/17 вказано, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які б не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у іншій справі.

Також Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим (пункт 58 постанови від 28.01.2020 року у справі №50/311-б, пункт 63 постанови від 22.09.2020 року у справі №910/3009/18).

Ураховуючи те, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при вирішенні даного спору суд позбавлений можливості давати правову оцінку Висновку виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-5) та рішенню виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради від 10.01.2023 року №6 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.6), оскільки саме при розгляді цієї цивільної справи, суд надасть вказаному рішенню належну правову оцінку, як доказу у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 березня 2024 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль