Справа № 139/641/21
Провадження № 2-р/139/1/24
У Х В А Л А

(в порядку ст. 271 ЦПК України)

26 квітня 2024 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 22 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про розподіл спільного сумісного майна та виділення частки в натурі,

у с т а н о в и в:

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 22 грудня 2022 року частково задоволено позовну вимогу ОСОБА_1 , зокрема, їй виділено в натурі її частку нежитлового приміщення - телятника, що розташований по АДРЕСА_1 , в розмірі 11/50 відповідно до варіанту 1 висновку експерта № СЕ-19/102-22/19065-БТ від 24.10.2023 з врахуванням даних технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами від 24.02.2021, а саме: будівлю телятника А приміщення 1 площею 133,3 кв.м., будівлю телятника А приміщення 2 площею 52,5 кв.м., які позначені на план-схемі (Додаток 2 до висновку експерта № СЕ-19/102-22/19065-БТ від 24.10.2023) червоним кольором. Це рішення набрало законної сили 22 лютого 2024 року.

15 квітня 2024 року від позивача до суду надійшла заява про роз`яснення судового рішення. Мотивом для звернення до суду стала обставина, що після набрання рішенням законної сили позивач звернулася до відповідачів з проханням виділення її частки телятника в натурі, але їй було відмовлено. Вказує, що, зазначивши в рішенні, що для можливості користування виділеною часткою телятника слід: влаштувати кам`яну/цегляну перегородку в приміщенні 1, перегородку між приміщеннями 1 та 2 перемістити (розібрати та змурувати) на 5 метрів в бік приміщення 2, а замість віконного отвору у приміщенні 1 влаштувати дверний отвір, а за необхідності тамбур, суд не вказав, хто саме і яким чином має вчиняти ці роботи і за чий рахунок.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце його проведення (а.с. 94, 95, 96).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд може викликати учасників справи в судове засідання, у разі необхідності, але їх неприбуття, якщо вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Вивчивши мотиви заяви про роз`яснення судового рішення, суд прийшов до висновку, що в роз`ясненні судового рішення слід відмовити з огляду на таке:

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 22 грудня 2022 року частково задоволено позовну вимогу ОСОБА_1 , зокрема, їй виділено в натурі її частку нежитлового приміщення телятника. Крім того, в судовому рішенні зазначено, що для можливості користування виділеною часткою телятника слід: влаштувати кам`яну/цегляну перегородку в приміщенні 1; перемістити (розібрати та змурувати) на 5 метрів в бік приміщення 2 перегородку між приміщеннями 1 та 2; замість віконного отвору у приміщенні 1 влаштувати дверний отвір, а за необхідності тамбур.

Частиною 1 ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 5 ст. 263 ЦПК України). Крім того, ч. 3 ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У постанові від 21 березня 2019 року у справі № 807/1689/14 Верховний Суд вказав, що зміст ухвалених судових рішень повинен відповідати приписам КАС України. Рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким, обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання судового рішення.

Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документа (мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині).

Чіткість викладу передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змістові, що вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться із поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому ясно, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Переконливість та зрозумілість викладення змісту рішення суду забезпечується шляхом неухильного дотримання правил юридичної техніки.

Положення ст. 271 ЦПК України дозволяють учасникам справи подати заяву про роз`яснення судового рішення, яке набрало законної сили, а суд може роз`яснити незрозуміле рішення, не змінюючи змісту судового рішення.

Верховним Судом у постанові від 13 вересня 2019 року у справі № 816/1512/15 зазначено, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Зокрема, це стосується недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення. Підставою для подання заяви про роз`яснення рішення, є його незрозумілість.

Системне тлумачення вищевказаних положень процесуального закону дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні відповідної неясності і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Такі висновки були неодноразово висловлені Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 13 липня 2016 року у справі № №21-6440іп15, від 12 липня 2017 року у справі № 802/1028/13-а, а також у постановах Верховного Суду від 26 січня 2018 року у справі № 138/815/17, від 16 липня 2020 року у справі № 619/3407/16-а, від 30 грудня 2020 року у справі № 766/9580/17, від 26 травня 2022 року у справі № 620/1269/20, від 20 грудня 2023 року у справі 400/2839/22.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 22 грудня 2023 року встановлено, що, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 131-132 в т. 1), позивач ставила вимогу про виділення їй в натурі частки нежитлового приміщення телятника згідно першого варіанту, запропонованого експертом у висновку № СЕ-19/102-21/14856-БТ від 16.08.2022 (а.с. 81-106 в т. 1). У цьому рішенні також зазначено, що варіанти виділу частки ОСОБА_1 , запропоновані висновком експерта № СЕ-19/102-21/14856-БТ від 16.08.2022 були зроблені без врахування наявних у приміщенні телятника кам`яних перестінків, які наведені в оригіналі технічного паспорту на телятник, та розміщення яких відповідає розміру часток кожної із трьох родин, які з 2007 року мають у власності та користуються вказаним телятником. На підставі ухвали суду від 21 грудня 2022 року про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 184-185 в т. 1) та з отриманням в своє розпорядження оригіналу технічного паспорту від 24.02.2021 на спірну будівлю, судовий експерт у висновку № СЕ-19/102-22/19065-БТ від 24 жовтня 2023 року (а.с. 207-214 в т. 1) зробив висновок, що з частини приміщення телятника № НОМЕР_1 (яким користується родина ОСОБА_13 ) можна виділити 11/50 часток, належних ОСОБА_1 , лише за одним варіантом. Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, суд у судовому рішенні прийшов до переконання, що найбільш прийнятним варіантом виділу частки ОСОБА_1 із права власності на спільне майно - будівлю телятника на АДРЕСА_1 - є варіант, запропонований експертом у висновку № СЕ-19/102-22/19065-БТ від 24.10.2023, а тому частково задовольнив її позовну вимогу і виділив в натурі ОСОБА_1 її частку нежитлового приміщення - телятника, що розташований по АДРЕСА_1 , в розмірі 11/50 відповідно до варіанту 1 висновку експерта № СЕ-19/102-22/19065-БТ від 24.10.2023, а не варіанту 1, запропонованого експертом у висновку № СЕ-19/102-21/14856-БТ від 16.08.2022, як того просила позивач.

Позивач оскаржувала рішення суду (а.с. 1-5 в т. 2), в тому числі щодо варіанту виділеної частки. Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 лютого 2024 року (а.с. 64-69 в т. 2) в цій частині рішення Мурованокуриловецького районного суду від 22 грудня 2023 року залишено без змін та набрало законної сили.

Проаналізувавши рішення Мурованокуриловецького районного суду від 22 грудня 2023 року у взаємозв`язку з мотивами поданої позивачем заяви про його роз`яснення, суд доходить висновку, що доводи позивача не стосуються питання незрозумілості/нечіткості цього рішення суду, а суть поданої заяви не зводиться до незрозумілості змісту судового рішення. Натомість вимога позивача у заяві про роз`яснення рішення суду зводиться до необхідності вказати, хто і які дії має вчинити задля задоволення права користування позивачем своєю часткою власності у нерухомому майні, шляхом розгляду та дослідження етапів, пов`язаних з облаштуванням для позивача окремого входу до своєї частини приміщення телятника та відгородження від інших співвласників цього приміщення.

Однак, таке питання виходить за межі позовних вимог ОСОБА_1 , які були предметом розгляду у справі № 139/641/21, а тому роз`яснення порядку та способу усунення можливого (!) порушення права позивача у майбутньому, не припустимо шляхом використання механізму, визначеного ст. 271 ЦПК України.

Крім того, згідно з висновками, що сформульовані у рішенні ЄСПЛ «BALAN v. The Republic of Moldova (No. 2)» (заява № 49016/10), яке головним чином стосується встановлення правомірності роз`яснення судового рішення, Суд зобов`язаний не допускати порушення принципу правової визначеності під час розгляду заяви про роз`яснення судового рішення. У цій справі ЄСПЛ вказав, що роз`яснення рішення, яке в результаті фактично змінює спосіб його виконання, виходить за межі звичайного тлумачення чи виправлення канцелярських або судових помилок, що має наслідки, несумісні з принципом юридичної визначеності, гарантовані статтею 6 Конвенції.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження (ч. 3 ст. 271 ЦПК України).

Заява, що є предметом цього судового розгляду, надійшла до суду 15 квітня 2024 року, була призначена до судового розгляду на 25 квітня 2024 року, однак була знята з розгляду оскільки головуюча у справі цього дня приймала участь у семінарі НШСУ (наказ № 13-о/д від 23.04.2024).

Частиною 4 ст. 271 ЦПК України встановлено, що про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 271, 260, 261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 відмовити в роз`ясненні рішення Мурованокуриловецького районного суду від 22 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про розподіл спільного сумісного майна та виділення частки в натурі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: _____________