1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/5285/24 2-о/335/212/2024
про відмову у відкритті провадження у справі
16 травня 2024 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя Романько О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головний сервісний центр МВС України, про встановлення факту належності на праві власності транспортного засобу, -
10 травня 2024 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 , у якій вона просить встановити факт належності їй на праві приватної власності транспортного засобу автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузову № НОМЕР_2 , придбаного на підставі договору лізингу ZPS0A!00000274 від 15.01.2019 укладеного між АТ КМ «ПриватБанк» в особі фахівця з кредитування філії «Запорізьке регіональне управління» АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 .
Дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, доходжу наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Як вбачається із змісту заяви, заявник просить встановити факт, що вона є власником транспортного засобу, а саме, автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузову № НОМЕР_2 , придбаного на підставі договору лізингу ZPS0A!00000274 від 15.01.2019 укладеного між АТ КМ «ПриватБанк» в особі фахівця з кредитування філії «Запорізьке регіональне управління» АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 , тобто фактично заявляє вимогу по суті спору.
Метою встановлення даного факту заявником визначено як необхідність у державної реєстрації даного транспортного засобу.
Згідно зі статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, № 1388, передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників і документів, що підтверджують також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.
Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 в вересні 2023 року звертався до Територіального сервісного центру МВС України № 2341 в Запорізькій області (Філія ГСЦ МВС) (далі ТСЦ МВС № 2341) з метою реєстрації транспортного засобу, але у реєстрації автомобіля їй було відмовлено, оскільки при перевірці наданих нею документів, зокрема, договору лізингу ZPS0A!00000274 від 15.01.2019 укладеного між АТ КМ «ПриватБанк» в особі фахівця з кредитування філії «Запорізьке регіональне управління» АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 , встановлено, що власник цього транспортного засобу АТ КБ «ПриватБанк», станом на день звернення (22.09.2023) до ТСЦ МВС № 2341, перебуває в Державному реєстрі боржників, в наявності 46 записів як боржника.
Із наведеного можна прийти до висновку, що в Україні є встановлений порядок реєстрації транспортних засобів, реалізація якого покладена на відповідні підрозділи МВС України. При спробі зареєструвати транспортний засіб ОСОБА_1 не змогла довести перед цим державним органом належність їй автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузову № НОМЕР_2 .
Також, при цьому, суд звертає увагу, що після отримання такої відповіді від АТ КБ «ПриватБанк» заявник ОСОБА_1 не надала відомостей, що вона повторно звернулася до відповідного ТСЦ МВС та отримала відмову щодо реєстрації транспортного засобу за нею, що окремо не свідчить про вирішення наявного спору.
Як вже зазначалося вище, то відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Зі змісту заяви про встановлення факту належності на праві власності транспортного засобу не вбачається, що цей факт не може бути підтверджений відповідними документами через їх втрату чи знищення.
Натомість з заяви та долученої копії договору лізингу вбачається, що відповіно до п. 11.2 розділу 11 цього договору право власності на предмет лізингу переходить від лізингодавця до лізингоодержувача в момент підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печаткою лізингодавця акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності, але не раніше ніж через один рік починаючи з дати підписання сторонами акту.
З матеріалів справи вбачається, що такий акт було підписано 21.08.2023, тобто строки, які визначені зазначеним вище пунктом договору спливають 21.08.2024.
З огляду на зазначене відносини, які виникли між сторонами договору лізингу підлягають вирішенню відповідно до умов цього договору, а спір між ними підлягає вирішенню судом в порядку позовного провадження.
Разом з тим, заявник зазначила, що отримала відмову в регіональному сервісному центрі щодо реєстрації транспортного засобу, оскільки власник такого засобу АТ КБ «ПриватБанк» має статус боржника та перебуває на обліку в Єдиному реєстрі боржників.
Тобто, наразі заявник не може на підставі відповідного правовстановлюючого документа підтвердити набуття нею у власність вказаного транспортного засобу та припинення на нього права власності АТ КБ «ПриватБанк».
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що заявлені вимоги не можуть бути вирішені шляхом встановлення факту у порядку, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, і вказують на наявність спору про право, який належить вирішувати у порядку позовного провадження.
За таких обставин, належить відмовити у відкритті провадження у справі у порядку окремого провадження, що не позбавляє заявника права звернутися до суду у порядку позовного провадження на загальних підставах.
З огляду на наявність спору про право, суд відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 259-260, 293, 315, 353, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -
У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головний сервісний центр МВС України, про встановлення факту належності на праві власності транспортного засобу - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст судового рішення складено 17.05.2024.

Суддя: О.О. Романько