Справа №345/3803/24
Провадження № 2-о/345/155/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2024 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гапоненка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Баран В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення юридичного факту належності документів, суд

в с т а н о в и в :

що ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що 30 травня 2024 року він звернувся до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії. Листом від 11.06.2024 його повідомлено про відмову у призначенні пенсії, оскільки в його дипломі ЛТ № 994205 по батькові зазначено « ОСОБА_2 ». Період роботи з 25.01.1990 по 23.10.1996 не зараховано до страхового стажу, оскільки в наданій копії наказу по батькові зазначено « ОСОБА_2 », а в паспорті « ОСОБА_3 ». Встановлення факту необхідне йому для вирішення питання про обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.07.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшло письмове пояснення. У поясненні зазначається, що за результатами розгляду поданих документів, до страхового стажу заявника не зараховано періоди: навчання з 01.09.1983 по 29.06.1987 згідно диплому ЛТ № 994205, оскільки в дипломі зазначено « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »; період отримання допомоги по безробіттю з 23.11.1996 згідно записів трудової книжки, оскільки відсутній запис про припинення вплати допомоги.

Заявник у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак у письмовому поясненні справу просить розглянути за його відсутності.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

З урахуванням вищезазначеного, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із наявної в матеріалах справи копії диплому ЛТ № 994205 вбачається, що ОСОБА_1 закінчив у 1987 році Калуський хіміко-технологічний технікум за спеціальністю «Технологія органічного синтезу» і йому присвоєно кваліфікацію технік-технолог.

Зазначене також підтверджується архівною довідкою від 31.07.2024 № 40 Калуського політехнічного фахового коледжу.

З трудової книжки НОМЕР_1 видно, що її видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , професія якого технік-технолог.

Довідкою ТОВ «Таркет Вінісін» від 31.07.2024 № 90/24 підтверджується, що ОСОБА_1 працював у цьому товаристві з 19.03.2019 по 12.06.2019.

Особовою карткою працівника, виданої ПП «Імпорт-плюс» підтверджується перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з цим підприємством.

Інформація про вказану вище трудову діяльність внесена до трудової книжки.

Таким чином, суд вважає, що диплом ЛТ № 994205 та трудова книжка НОМЕР_1 належать заявнику, і в цій частині вимоги підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги про встановлення факту належності заявнику військового квитка, то в цій частині провадження необхідно закрити, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі військового квитка судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Встановлення факту має для заявника юридичне значення, так як він не може реалізувати своє право на отримання пенсійних виплат, зокрема, підтвердити свій трудовий стаж для призначення пенсії.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 4, 77, 82, 258, 259, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , диплому НОМЕР_3 від 30.06.1987, трудової книжки НОМЕР_1 від 22.01.1988.

Провадження у справі в частині встановлення факту належності військового квитка закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: