УХВАЛА

Справа № 684/466/24

Провадження № 2-з/684/11/2024

13 вересня 2024 року селище Стара Синява

Суддя Старосинявського районного суду Хмельницької області Галиш І.Б., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Волошиної І.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Волошину І.В. звернулася до Старосинявського районного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, згідно вимого якого просить виділити у власність відповідача автомобіль HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, стягнувши із відповідача на її користь 164379,20 грн компенсації 1/2 частки його вартості.

Одночасно із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, згідно якої просить постановити ухвалу про забезпечення позову, якою: заборонити відповідачу ОСОБА_2 та іншим фізичним і юридичним особам від його імені вчиняти дії щодо відчуження транспортного засобу HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN НОМЕР_2 та заборонити сервісним центрам МВС України вчиняти дії щодо перереєстрації права власності на транспортний засіб HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN НОМЕР_2 , який зареєстровано за ОСОБА_2 04.02.2022 року.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Частинами 1 і 2 ст.149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги до заяви про забезпечення позову передбачені статтею 151 ЦПК України, згідно з якою заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і відповідно до частини першої вказаної статті повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За змістом п.1, п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Пунктом п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»(із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 12.06.2009р.) роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра вернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Мета вжиття заходів забезпечення позову - це уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги по суті позову.

Верховний Суд звернув увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову. (постанова від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19)

Таким чином, як і арешт, так і заборона відчуження майна допускається за умови, що майно належить відповідачу та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Згідно вимог заяви про забезпечення позову представник позивача просить заборонити відповідачу ОСОБА_2 та іншим фізичним і юридичним особам від його імені вчиняти дії щодо відчуження транспортного засобу HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN НОМЕР_2 та заборонити сервісним центрам МВС України вчиняти дії щодо перереєстрації права власності на даний транспортний засіб, який зареєстровано за ОСОБА_2 04.02.2022 року, однак в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували факт того, що відповідач ОСОБА_2 є власником зазначеного транспортного засобу, що суперечить вимогам ст.81, п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України.

Надані позивачем копії декларацій відповідача ОСОБА_2 із сайту НАЗК за 2022 та 2023 рік, які подані у січні та березні 2024 року, не містить даних про номерний знак та ідентифікаційний номер автомобіля, тому не свідчать про те, що відповідач є власником саме вказаного у позові транспортного засобу, а у наданому витягу з бази МВС зазначено, що власником транспортного засобу HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1 є фізична особа без зазначення персональних даних.

Таким чином, відповідно до вищевказаної норми закону, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику (позивачу) про необхідність надання належних доказів належності відповідачу майна, щодо якого позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження, які потрібні для вирішення питання про забезпечення позову.

Окрім того, у прохальній частині поданої заяви про забезпечення позову у п. 2 заявником не конкретизовано яким саме установам просить заборонити вчиняти дії щодо перереєстрації права власності на транспортний засіб, що унеможливлює в подальшому скерування відповідної ухвали.

Згідно із ч. 9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до переконання, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Волошиної І.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою, якщо перестануть існувати обставини, які стали причиною для її повернення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13 вересня 2024 року.

Суддя Галиш І.Б.