Справа № 727/1489/24
Провадження № 2/727/614/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Аниськовій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яресько Тарас Віта-лійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача приватний вико-навець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Яресько Т.В., звернувся через систему «Електронний суд» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.06.2021 р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис №4783 щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 29546,16 грн.

За вказаним виконавчим написом Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем відкрито виконавче провадження ВП №66424301.

Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус не перевірив факт безспірності боргу та не витребував необхідних документів у стягувача.

У зв`язку з вищевикладеним просив визнати таким, що не підлягає виконанню ви-конавчий напис, вчинений 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та зареєстрований в реєстрі за №4783 про стяг-нення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою від-повідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а також стягнути з відповідача судові ви-трати, пов`язані зі сплатою судового збору та витратами на правову допомогу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.02.2024 року було відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання з викликом усіх сторін по справі.

05.03.2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату судового засідання була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку.

Представник позивача, адвокат Яресько Т.В., в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Направив заяву, згідно якої просив розглянути справу без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Направив заяву про зменшення витрат на правову допомогу, згідно якої просив зменшити витрати на правову допомогу, яка підлягатиме стягненню у разі задоволення позовних вимог, до 2500,00 грн., або відмовити у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу у повному обсязі.

Треті особи по справі приватний нотаріус Київського міського нотаріального ок-ругу Бригіда Володимир Олександрович та Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович - в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими судом про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкла-дення судового засідання від них до суду не надходило.

Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомо-гою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясу-вавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослі-дивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирі-шення її по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.06.2021 року за заявою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис №4783, на підставі кредитного договору №0443-4932 від 23.07.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с.13-14).

За вказаним виконавчим написом №4783, Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем відкрито виконавче провад-ження за №66424301 (а.с.14-15).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність дока-зів для вирішення справи, наданих до суду.

Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, досто-вірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та про-цесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Ци-вільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», а також Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами Укра-їни, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року.

Зокрема, за змістом ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку вчинення нота-ріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборго-ваність. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспір-ному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів Ук-раїни.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відпові-дальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та ор-ганізаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення вико-навчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу пода-ється заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стяг-нення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підляга-тимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо но-таріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують до-кументи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості прова-диться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверд-женим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку до-кументів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих на-писів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця.

Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом на-правлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові слід з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчи-нення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодав-цем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат».

Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвід-ченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається до-триманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути за-боргованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого на-пису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують без-спірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відно-синах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на об-ґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Пере-ліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

За результатами аналізу вище наведених норм права можна дійти наступних ви-сновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в по-свідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не пород-жує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до но-таріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна існувати та бути безспірною.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нота-ріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для виснов-ку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нота-ріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у без-спірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчи-нення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчине-ний нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчи-нення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нота-ріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рі-шенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду, який ви-кладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин.

Проаналізувавши наведені вище роз`яснення, а також надані суду письмові дока-зи в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису 01.06.2021 року нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача.

Також суду не було надано доказів, що нотаріус пересвідчився в тому, що борж-ник був повідомлений про вимогу повернути заборгованість.

Відповідно до пункту 1 вищевказаного діючого Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого на-пису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) доку-менти, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють про-строчення виконання зобов`язання.

Саме до таких висновків про застосування зазначеної норми права дійшов Вер-ховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18.

При цьому, відповідачем, на підтвердження безспірності заборгованості позивача ОСОБА_1 та відповідно законності винесеного приватним нотаріусом Київського місь-кого нотаріального округу Бригідою В.О. виконавчого напису №4783 від 01.06.2021 року не надано жодних доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис від 01.06.2021 року №4783 не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, оскільки, вчинений не на передбаченому Переліком борговому документі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті об-ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У даному випадку, суд вважає, що представник відповідача не надав суду доказів того, що сума боргового зобов`язання на час звернення про вчинення виконавчого на-пису була безспірною.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переко-нанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому до-слідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь вста-новленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заборгованість борж-ника на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а нотаріус належним чином не виконав вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та не пересвід-чився у безспірності заборгованості, що унеможливлює видачу виконавчого напису, а отже надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дій-ти до висновку про обґрунтованість заявленої позовної щодо визнання виконавчого на-пису таким, що не підлягає виконанню.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сто-рони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1816,80 грн., що був сплачений позивачем за подання позовної заяви та заяви про за-безпечення позову, згідно квитанцій від 08.02.2024 року (а.с.25, 29).

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ре-зультатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають роз-поділу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судо-вих витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару ад-воката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг по-мічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої до-помоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних ро-біт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, не-обхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року.

Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на пра-вову допомогу до матеріалів справи долучено:

- договір про надання правничої (правової) допомоги (а.с.21-22);

- акт приймання-передачі послуг (а.с.23);

- розрахункову квитанцію про отримання гонорару (а.с.23);

Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доціль-ності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з кон-кретних обставин справи, фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл су-дових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення впли-нути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідачем було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Надаючи оцінку зазначеним вище аргументам, зважаючи на складність справи, ці-ну справи та її значення для сторін, обсяг наданих юридичних послуг та виконаних ро-біт, а також враховуючи принцип пропорційності, - суд приходить до висновку, що ви-трати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та підлягають зменшенню до 2500,00 грн.

Керуючись ст.ст.16, 18 ЦК України, ст.ст.34, 87, 88 Закону України «Про но-таріат», ст.ст.12, 13, 89, 95, 133, 137, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 288, 354, 355 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яресько Тарас Віталійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача приватний ви-конавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - за-довольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01.06. 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем та зареєстрований в реєстрі за № 4783 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою від-повідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІ-НАНС» (, юридична адреса: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Укра-їнки, будинок 26, офіс 407) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1816,80 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень (вісімдесят) копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апе-ляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черні-вецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час прого-лошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Є. Терещенко