Справа № 136/912/24
провадження № 2/136/200/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - Банк, ТОВ "ФК "ЄАПБ", позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 18.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №77978285 від 18.11.2021, відповідно до якого позикодавець зобов`язався передати у власність позичальнику грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а останній зобов`язався їх повернути у день закінчення строку або достроково та сплатити проценти від суми позики.

14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «ФК«1Безпечне агентство необхідних кредитів» і Боржниками.

На підставі вказаного договору та реєстру боржників №11 від 27.10.2023 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги за Договором позики №77978285 від 18.11.2021 до ОСОБА_1 в сумі 40 656,15 грн., з яких: 18 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 656,15 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Окрім цього, 21.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2602997 від 21.11.2021, відповідно до якого узгоджено суму кредиту, строк договору, процентну ставку за користування грошовими коштами, відповідальність сторін за неналежне виконання умов цього договору.

05.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №05052023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і Боржниками.

На підставі вказаного договору та реєстру ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги за Кредитним договором №2602997 від 21.11.2021 до ОСОБА_1 в сумі 9 840,40 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 840,40 грн. - сума заборгованості за процентами.

У позові представник позивача вказує, що ОСОБА_1 належним чином не виконував умови взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, внаслідок чого допустив заборгованість в загальному розмірі 50 496,55 грн., яку ні первісному кредитору, а ні ТОВ "ФК "ЄАПБ" не сплачує у добровільному порядку, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 13.05.2024 позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

У зв`язку з усуненням недоліків позивачем, ухвалою суду від 03.06.2024 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

30.07.2024 ухвалою суду було зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у строк до 02.09.2024 надати суду докази, на які посилаються у позові щодо передачі грошових коштів позичальнику та набуття права вимоги до відповідача.

28.06.2024 відповідач подав до суду відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження права вимоги у позивача за вищевказаними кредитними договорами до нього, а також зазначив на безпідставність нарахування відсотків поза межами строку, на який було укладено договір позики від 18.01.2021.

Вирішуючи питання щодо прийняття відзиву до розгляду, судом встановлено, що ухвалу суду від 03.06.2024 про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками відповідач отримав 06.06.2024, тоді як перший робочий день по збігу п`ятнадцяти денного строку визначеного судом для подачі відзиву - 22.06.2024, утім відзив подано відповідачем безпосередньо до суду - 28.06.2024, тобто по закінченню встановленого судом строку.

Також судом встановлено, що відзив отримано позивачем 04.07.2024, що підтверджується відстеженням Укрпошти https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html. Тоді як 10.07.2024 відповідно до поштового відстеження (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) представником позивача до суду направлено додаткові пояснення, які по свій суті є запереченнями на відзив (відповіддю на відзив), тобто по збігу п`ятиденного строку встановленого судом, які отримано судом 15.07.2024, відповідно до яких представник позивача просила про задоволення позову у повному обсязі, спростовуючи доводи відповідача зазначені у відзиві на підтвердження надання до суду належних та допустимих доказів щодо факт переходу права грошової вимоги від Первісних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами укладеними із відповідачем, а також законність нарахування відсотків банками за кожним із договорів відповідно до взятих на себе позичальниками зобов`язань, оскільки умови щодо відповідальності за ст.625 ЦК у договорах не узгоджувались сторонами.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша та друга статті 126 ЦПК України).

За частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ураховуючи те, що сторони подавши заяви по суті не ініціювали питання про продовження строку для їх подачі, не навели поважності причин пропуску встановленого судом строку, тому суд залишає їх без розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у заявах доданих до справи позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, а розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань, у яких висловив би про поважність причин неявки до суду, не надав.

З огляду на викладене, суд вважає неявку відповідача неповажною.

Правових підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи суд не вбачає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю сторін в судовому засіданні, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив, що 18.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №77978285 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с. 7), відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони узгодили суму кредиту в розмірі 18 000,00 грн., строк на який він надається 30 днів, дата повернення кредиту 18.12.2021, процентна ставка 1,99 %, знижена процентна ставка 0,6965%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,7%, пеня 2,70%, орієнтована реальна річна процентна ставка 906,08%, орієнтована загальна вартість позики 21761,10 грн.

У п.1 Договору позики, сторони визначили, що Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на узгоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника.

Відповідно до п. 4 Договору позики проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи з дати отримання та повернення, на залишок Позики.

У п. 12 Договору сторони зазначили, що цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно - телкомунікацінйих систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" Договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі.

Вказаний договір підписано ОСОБА_1 із застосуванням електронного підпису одноразового ідентифікатора «5L5mh1RTsh».

14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №14/06/21 (а.с.8,9), у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «ФК«1Безпечне агентство необхідних кредитів» і Боржниками.

28.07.2021 та 27.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладались Додаткові угоди, відповідно до яких вносились зміни до Договору від 14.06.2021 в силу яких сторони узгодили, що клієнт передав фактору реєстр боржників за №11, інші умови залишено без змін.

Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 27.10.2023 за договором від 14.06.2021 та Витягу з Реєстру боржників за №11 до Договору відступлення права вимоги за №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги за договором позики №77978285 від 18.11.2021 до ОСОБА_1 , заборгованість становить 40 656,15 грн., з яких: 18 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 656,15 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, 653 дні прострочення платежів за договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики №77978285 від 18.11.2021, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 40 656,15 грн., з яких: 18 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 656,15 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Крім цього, судом було встановлено, що 21.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2602997 (а.с. 20-26), відповідно до умов якого (п.1.2.) Товариство зобов`язалось надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язався їх повернути, сплатити проценти за користування кредитом та виконувати інші обов`язки покладені договором. Сторони узгодили суму кредиту в розмірі 4 000,00 грн., строк кредиту 20 днів, який може бути продовжений у порядку та на умовах встановлених договором; процентна ставка фіксована, стандартна процентна ставка 1,99 % в день, орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору 45138,26%.

У п.2.1 Договору, сторони визначили, що Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п. 3.1 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.

У п. 1 Договору сторони зазначили, що цей Договір укладено за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету.

Вказаний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А74821.11.2021».

11.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору № 2602997 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 30-33), відповідно до п. 3 якого сторони узгодили наступні умови продовження користування кредитом: строк користування кредитом за Договором продовжується на строк: 20 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 01.01.2022; сторони погодили процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п. 3.1. цього Додаткового договору: 1,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Додаткового договору складає: 5 592 грн., інші умови залишено без змін. Невід`ємною частиною Додаткового договору є Додаток №1 Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, загальна вартість кредиту 5592,00, з яких: 4000,00 грн. сума кредиту за договором; 1592,00 грн. проценти за користування кредитом.

Вказану додаткову угоду підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А57611.12.2021».

На підтвердження обставин інформування відповідача про умови Кредитного договору №2602997 позивачем надано Паспорти споживчого кредиту (а.с.28-29, 32-33), відповідно до яких позичальнику надана повна інформація щодо умов кредитування за обраним типом кредиту, які підписано ОСОБА_1 електронним цифровим підписом.

Відповідно до долученого до додаткових пояснень позивача листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» від 04.03.2024 № 42609-0403 адресованого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» судом встановлено, що 21.11.2021 о 13:45:11 на суму 4 000.00 (чотири тисячі гривень 00 копійок) грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 120800236, призначення платежу: Зарахування 4000 грн. на карту НОМЕР_1 (а.с.85), тобто на рахунок, який у п. 2.1 Договору зазначений як рахунок відповідача.

05.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №05052023 (а.с.34-36), у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і Боржниками.

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 05.05.2023 (а.с.37) та Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги за №05052023 від 05.05.2023 (а.с.38), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги за Кредитним договором №2602997 від 21.11.2021 до ОСОБА_1 заборгованість становить 9840,40 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 840,40 грн. - сума заборгованості за процентами.

Відповідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2602997 від 21.11.2021 становить 9840,40 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 840,40 грн. - сума заборгованості за процентами (а.с.39).

Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договорів відступлення права вимоги ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набула прав грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами №77978285 від 18.11.2021, №2602997 від 21.11.2021, надані на підтвердження вказаних обставин докази відповідають вимогам щодо належності та допустимості, договори є дійсними, а відповідачем вказаних обставин не спростовано та іншого не доведено, як і не надано доказів сплати грошових коштів за кредитними договорами первісним кредиторам, що не позбавляється його обов`язку погашення заборгованості за взятими на себе зобов`язаннями.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 підписав кредитні договори, які є предметом цього судового розгляду електронними підписами одноразовим ідентифікатором з метою засвідчення дій згідно з договорами, відтак було дотримано презумпція правомірності договору, отож права, набуті за ними сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення таких договорів, підлягають виконанню.

На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості.

Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України.

Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами.

Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про розгляд, про що свідчить додане до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання відповідач не з`явився, не висловив своєї позиції за вимогами до нього банку про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язань є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, а тому право кредитора на повернення кредитних коштів та процентів за їх користування є порушеним.

Відповідно до розрахунків наданих позивачем на підтвердження розміру заборгованості відповідача за кредитними договорами право вимоги за якими набуто, а саме:

- за Договором позики №77978285 від 18.11.2021 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» станом на 31.03.2024 становить 40 656,15 грн., з яких: 18 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 656,15 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею;

- за Кредитним договором №2602997 від 21.11.2021 станом на 31.03.2024 становить 9840,40 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 840,40 грн. - сума заборгованості за процентами.

Ураховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку не повернуті, зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України (за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав), беручи до уваги, що договори є дійсними, відповідач користувався кредитними коштами, а також за обставин встановлених вище судом, що підтверджують набуття прав вимоги позивачем за вказаними кредитними договорами до відповідача, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу за Договором позики №77978285 від 18.11.2021 в розмірі 18 000,00 грн., та за Кредитним договором №2602997 від 21.11.2021 в розмірі 4 000,00 грн.

Що стосується стягнення із відповідача відсотків за вказаними кредитними договорами, то суд враховує узгоджені у них умови щодо строку, на який було укладено договори із відповідачем, зокрема:

- за Договором позики №77978285 від 18.11.2021 дата повернення кредиту 18.12.2021.

Відповідно до розрахунку наданого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ОСОБА_1 здійснював оплати на виконання умов договору: 19.12.2021 у сумі 1880,55 грн., 05.01.2022 у сумі 3331,26 грн.;

- за Договором №2602997 від 21.11.2021 з урахуванням Додаткового договору від 11.12.2021 дата повернення кредиту 01.01.2022.

Відповідно до розрахунку наданого ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.82-84) судом встановлено, що ОСОБА_1 сплатив 11.12.2021 грошові кошти в сумі 1592,00 грн., 07.04.2023 сплатив 50,00 грн.

15.08.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 761/13715/13-ц, провадження № 61-11145св18 підтвердив висловлену позицію викладену у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Велика Палата Верховного суду в Постанові 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16ГС22), зазначила наступне: очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. І незважаючи на те, що сторони в кредитних договорах визначили, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).

Відповідно до ст. 1050 ЦК передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ураховуючи встановлені судом обставини в контексті приведених правових норм та усталеної судової практики, суд дійшов висновку, що із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення відсотки лише у межах погодженого сторонами договору строку кредитування, за вирахуванням сплачених відповідачем сум на виконання умов договорів, у порядку черговості визначених умовами зобов`язання, зокрема:

- за Договором позики №77978285 від 18.11.2021 станом на 18.12.2021, відповідно до розрахунку наданого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», судом встановлено, що ОСОБА_1 сплачено 1 837,91 грн.( 18.12.2021) та 3 331,26 грн. (05.01.2022), тобто загальна сума 5169,17 грн., отож проценти за користування кредитом в розмірі 3761, 10 грн. позичальником погашені, відтак решта сплаченої суми відповідачем підлягає погашенню за рахунок тіла кредиту та до стягнення підлягає 16 591, 93 грн. (18000,00 грн. + 3761,10 грн. 5169,17 грн.).

- за Кредитним договором №2602997 від 21.11.2021, з урахуванням додаткового договору від 11.12.2021, станом на 01.01.2022, відповідно до розрахунку наданого ТОВ «Лінеура Україна», судом встановлено, що ОСОБА_1 сплачено було 11.12.2021 кошти в сумі 1592,00 грн., після пролонгації договору та узгодження розміру процентів 07.04.2023 сплачено 50,00 грн., отож проценти за користування кредитом позичальником погашені частково, відтак відповідно до п.п.5.3.1. п.5.3. Договору підлягають погашенню проценти на сплачену сум, отож до стягнення підлягає 5 542,00 грн. (4000,00 грн. + 1592,00 грн. 50,00 грн.)

У решті позову суд відмовляє, оскільки по завершенню строку кредитування у кредитодавця виникло право на стягнення грошових коштів на підставі ст. 625 ЦК України, вимоги про які позивачем, який набув право вимоги за кредитними договорами по відношенню до відповідача, не заявлялись.

За таких обставин, суд задовольняє позов частково.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України та присуджує із відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 525, 526, 530, 1048, 1054 ЦК України, ст. 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280, 281 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місце знаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, Київська обл., ЄДРПОУ - 35625014) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 22 133, 93 грн. (двадцять дві тисячі сто тридцять три гривні 93 коп.), з яких:

- за Договором позики за № 77978285 від 18.11.2021 в розмірі 16 591, 93 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- за Кредитним договором за № 2602997 від 21.11.2021 в розмірі 5 542,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1542,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у сумі 1327, 25 гривень (одну тисячу триста двадцять сім гривень 25 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Світлана ШПОРТУН