Провадження № 2/638/1798/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Бикової Д.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

Представник КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 55977 грн 83 коп. за період з 01.07.2017 року по 31.01.2022 рік, три відсотки річних у розмірі 1119 грн 47 коп., інфляційні втрати у розмірі 6075 грн 33 коп. та суму сплаченого судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення відповідачам. Проте відповідачі за період з 01.07.2017 року по 31.01.2022 рік не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Ухвалою суду від 28.09.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

03.11.2023 року надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_2 з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущений трирічний строк позовної давності; надання послуг з постачання теплової енергії не є тотожним наданню грошових коштів в борг (кредитування), так як кредитування є фінансовою операцією, яка передбачає отримання грошової винагороди за надання грошових коштів в користування, проте послуги з теплопостачання не мають ознак фінансової операції, а мають іншу природу виникнення правовідносин, яка полягає в наданні послуг, а не грошових коштів, тому нарахування 3% річних незаконні; вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних розрахувань не відповідають строкам позовної давності, у відповідності до п.2 ст.258 ЦК України, позовна даність в один рік застосовується, зокрема, до вимог п.1 про стягнення неустойки (шрафу, пені). Позивачем до позову не було прикладено доказів затвердження та доведення до споживача послуг та тарифів, суд не може пересвідчитись за якими саме тарифами позивачем було здійснено нарахування заборгованості в різні періоди часу, ким і коли такі тарифи були затверджені та чи було дотримано порядок їх затвердження та доведення до споживача послуг. До позовної заяви позивачем не додано письмового підтвердження права вимоги, копії правочину, вчиненому у письмовій формі, доказів, що цей позов витікає з будь-якого іншого правочину. Жодних доказів, що у квартирі відповідачів на протязі з 01.07.2017 року по 31.01.2022 рік позивач, як виконавець послуг, здійснював якісне теплопостачання. Відповідачі не можуть надати відповідних розрахунків, що спростували б розрахунки позивача, через непрозорість складової тарифу. Протягом останніх років відповідачі, як споживачі, отримували від позивача неякісні послуги, про що свідчить листування з КП «Харківські теплові мережі» та контролюючими органами, систематичне звернення на лінію «1562». На неодноразові звернення та прохання не було проведено коригування нарахувань за неякісні послуги. Температура повітря опускалась нижче показників, визначених нормами. Температура повітря часто опускається нижче 12°C. З вини позивача, через неналежне обслуговування системи та порушення гідравлічних режимів сталося декілька затоплень квартири відповідачів, чим завдано шкоду, суттєво перевищуючу суму нібито нараховану заборгованості. Також, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача.

13.11.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив та зазначено, що на підставі звернення власника квартири АДРЕСА_1 щодо неналежної якості послуги з централізованого теплопостачання в будинку представниками позивача проводилося обстеження якості послуги в квартирі в опалюваному сезоні 2021-2022 року та складено акти претензії типової форми, виконано коригування нарахувань за неякісну послугу, що відображено в колонці №4 відомості нарахувань. Представник позивача просив поновити строк позовної давності на підставі п.12 ЦК України «Прикінцеві та перехідні положення» щодо продовження строків та строк дії карантину.

21.11.2023 року надійшли заперечення відповідача ОСОБА_2 із зазначенням того, що багато квартир будинку не під`єднані до системи центрального опалення та (чи) послуг постачання гарячої води, прилеглі квартири АДРЕСА_2 мають автономне опалення, незначні перерахунки не відповідають постанові КМУ №630 від 21.07.2005 року. ЦПК України не містить припису щодо автоматичного та обов`язкового поновлення строку позовної давності, а передбачає можливе його поновлення судом лише після з`ясування та встановлення переліку підстав. Вказані норми чинного законодавства були направлені в першу чергу для захисту прав фізичних осіб, проте в даній справі позивачем є юридична особа.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, зазначивши, що нарахування за опалення приміщень загального користування за період позовних вимог не здійснюється, відповідач ОСОБА_2 заперечував у задоволенні позовних вимог на підставі доводів викладених у відзиву на позову заяву та запереченнях на відповідь на відзив, зазначивши, що просить застосувати строк позовної давності, відсутнє опалення під`їзду, відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлення вчасно та належним чином, причин неявки не повідомила, відзиву або клопотань про відкладення розгляду справи суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно довідки з реєстру територіальної громади м.Харкова за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заборгованість відповідачів, згідно розрахунків позивача складає за надані послуги з теплопостачання в розмірі 55977 грн 83 коп. за період з 01.07.2017 року по 31.01.2022 рік, три відсотки річних у розмірі 1119 грн 47 коп., інфляційні втрати у розмірі 6075 грн 33 коп.

Відповідно до ст.ст.67,68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено перелік житлово-комунальних послуг, зокрема, згідно п.2 ч.1 ст.5 зазначеного Закону комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг (стаття 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За положенням ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 р. №630 (чинній на період виникнення спірних правовідносин, (далі - Правила № 630) розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Із зазначених положень закону випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказаний правовий висновок є незмінним.

Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги, зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

КП «Харківські теплові мережі» створене на підставі рішення 16 сесії Харківської міської ради 4-го скликання № 191/03 від 24.09.2003 і є власністю територіальної громади міста Харкова, управління якою здійснює Харківська міська рада. Згідно з рішенням №946 від 30.09.2003 року Харківського міськвиконкому КП «Харківські теплові мережі» визначене виконавцем послуг у житловому фонді з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води у комунальної власності м.Харкова.

Відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», згідно постанові №446 від 30.03.2017 року КП «Харківські теплові мережі» має безстрокові ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), на право провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії.

Тарифи на послуги централізованого теплопостачання були визначені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.03.2015 №11 71. В подальшому, з 1 січня 2019 року ввдені в дію нові тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі», встановлені Постановою НКРЕКП №1776 від 10.12.2018 р. «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі», яке є виконавцем цих послуг», які опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» №234 від 11 грудня 2018 р.

Також, згідно з пунктом 2 частини третьої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги визначені, зокрема, статтею 28 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, згідно із підпунктом 2 пункту «а» статті 28 даного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з пунктом 1.6 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 22.03.2017 № 308 (у редакції постанови НКРЕКП від 07.07.2021 № 1085), обласні та Київська міська державні адміністрації здійснюють ліцензування господарської діяльності з виробництва теплової енергії суб`єктів господарювання у разі, якщо суб`єкт господарювання провадить (має намір провадити) діяльність з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії) на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області України (території міста Київ).

Тобто, з 08.07.2021 (з дня набрання чинності постанови НКРЕКП від 07.07.2021 № 1085) встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках (крім тарифів на виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних станціях, когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії) здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.10.2021 року №872 встановлено комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» при здійснені нарахувань за спожиту теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення, починаючи з 06.10.2021 року та протягом опалювального періоду 2021/2022 років, застосовувати тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі, що діяв для відповідної категорії споживачів (населення) в кінці опалювального період 2020/2021 років. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.12.2021 року №1051 внесено зміни до вищевказаного рішення та встановлено КП «Харківські теплові мережі» з 06.10.2021 року та протягом опалювального періоду 2021/2022 років застосовувати тарифи для категорії споживачів (населення) у розмірах, що не перевищують розмір тарифів, що діяли в кінці опалювального сезону 2020/2021 років, а саме, зокрема, на послугу з постачання теплової енергії для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 39,38 грн за 1 кв.м. на місяць.

Зазначені вище та встановлені розмірі тарифів відповідають тарифам зазначеним у відомостях про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання доданого до позовної заяви.

Порядок інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.06.2018 № 130 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 753/32205) (надалі - Порядок № 130).

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу ІІ Порядку № 130, виконавці комунальних послуг здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) комунальних послуг і подають їх для встановлення тарифів органам, уповноваженим встановлювати тарифи.

Згідно п.3 розділу ІІ Порядку № 130 виконавцями комунальних послуг, що надають послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, до відома споживачів доводиться така інформація: загальний розмір планованого тарифу, поданого до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, та його структура (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість); обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планованого економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу із визначенням форми (способу) його зміни, відсотка зміни основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливно-мастильних матеріалів), визначення відсотка зміни тарифу тощо); обґрунтування необхідності встановлення тарифу (у випадку, якщо тариф встановлюється вперше); інша додаткова інформація, визначена виконавцем комунальних послуг (за необхідності); адреса, за якою приймаються зауваження і пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань (місцезнаходження виконавця комунальної послуги та органу, уповноваженого встановлювати тарифи), а також строк приймання таких зауважень і пропозицій.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Порядку № 130, інформація, зазначена у пунктах 3, 4 цього розділу, доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті виконавця комунальних послуг (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги.

Виконавець комунальних послуг може обрати один із вищеперелічених способів доведення інформації (крім розміщення на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування) як основний для розміщення всього масиву необхідної інформації, визначеної цим Порядком. За допомогою інших способів, передбачених в абзаці першому цього пункту, а також шляхом обов`язкового розміщення інформаційного повідомлення у платіжному документі, що застосовується для оплати спожитих послуг, виконавець комунальних послуг повідомляє споживачів про намір зміни тарифів (або встановлення нових тарифів) на комунальні послуги та обов`язково зазначає джерело розміщення всієї необхідної інформації, з якою без перешкод може ознайомитися споживач.

Виконавець комунальних послуг за власним бажанням може додатково також доводити до відома споживачів інформацію про намір зміни тарифів за допомогою радіо, телебачення та способу, визначеного статутом територіальної громади.

Згідно з п.п. 11 - 13 Порядку № 130, у разі відсутності пропозицій та зауважень від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань або вмотивованого їх відхилення виконавець комунальних послуг після закінчення встановленого строку приймання пропозицій/зауважень (наступного робочого дня після останнього дня приймання пропозицій/зауважень) письмово сповіщає про це орган, уповноважений встановлювати тарифи.

Процедура доведення до відома споживачів інформації вважається такою, що відбулася, незалежно від надходження до виконавця комунальних послуг/органу, уповноваженого встановлювати тарифи, протягом встановленого строку зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань.

Контроль за дотриманням виконавцями комунальних послуг порядку доведення до відома споживачів інформації, передбаченої цим Порядком, здійснюється органами, уповноваженими встановлювати тарифи, відповідно до їх повноважень, визначених законом.

Судом встановлено, що споживачів проінформовано про тарифи на комунальні послуги шляхом розміщення відповідної інформації на сайті позивача, сайті Харківської міської ради, опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» та в газетах регіонального значення, зокрема «Харьковские известия».

Таким чином, позивач є належним виконавцем комунальної послуги з надання централізованого опалення та підігріву холодної води, розмір тарифу визначений у розрахунку відповідно до вищевказаних та встановлених законом порядку і розмірах.

Згідно п.п1 п.29 Порядку №630 споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання.

Також, відповідно до п.п.16 п.32 Порядку №630 виконавець зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором.

Постановою КМУ №151 від 17.02.2010 року затверджено Порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості (в ред. на період виникнення спірних правовідносин, далі Порядок №151). Зазначеним Порядком затверджено вимоги щодо кількісних і якісних показників послуг та зменшення плати у разі їх відхилення від нормативних зокрема: централізоване опалення температура повітря в житлових приміщеннях (за умови їх утеплення) відповідає діючим нормам і правилам 18 град.С (у наріжних кімнатах 20 град.С), відхилення від показників, якщо фактична температура в приміщеннях нижча ніж нормативна, допустимий строк відхилення 12 годин на добу (один раз на місяць). Зменшення плати за надані послуги у разі перевищення допустимого строку відхилення від їх показників становить на 5 відсотків за кожний градус відхилення від 18 град.С у житлових приміщеннях (у наріжних кімнатах від 20 град.С до 14 град.С) плати за період відхилення (протягом усього строку відхилення) при температурі в житлових приміщеннях нижче ніж 12 град.С (у наріжних кімнатах нижче ніж 14 град.С) плата за централізоване опалення не справляється.

Порядком №630 встановлено порядок перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг, зокрема, згідно п.33 зазначеного порядку у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. Згідно п.37,38,39 Порядку №630 за результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта- претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. Згідно акту-претензії №2273/062-10957818 від 17.02.2021 року у період з 15.02.2021 року по 17.02.2021 року, за результатами перевірки встановлено, що в квартирі, в тому числі в кутових кімнатах температура повітря становила +13°С. Згідно акту-претензії №3685/1562-1103567 від 22.03.2021 року у період з 18.03.2021 року по 22.03.2021 рік, за результатами перевірки встановлено, що квартирі, в тому числі в кутових кімнатах температура повітря становила +13°С. Згідно акту-претензії №7684/062-11724715 від 16.11.2021 року у період з 12.11.2021 року по 16.11.2021 рік, за результатами перевірки встановлено, що квартирі, в тому числі в кутових кімнатах температура повітря становила +16°С. Згідно акту-претензії №8589 від 15.12.2021 року у період з 17.11.2021 року по 15.12.2021 рік, за результатами перевірки встановлено, що квартирі, в тому числі в кутових кімнатах температура повітря становила +16°С. Згідно акту-претензії №75 від 12.01.2022 року у період з 16.12.2021 року по 12.01.2022 рік, за результатами перевірки встановлено, що квартирі, в тому числі в кутових кімнатах температура повітря становила +15°С. Згідно акту-претензії №769 від 10.02.2022 року у період з 13.01.20222 року по 10.02.2022 рік, за результатами перевірки встановлено, що квартирі, в тому числі в кутових кімнатах температура повітря становила +16°С. Акт-претензія за період з 09.12.2022 року по 27.12.2022 року судом не досліджується, оскільки вказаний період виходить за межі позовних вимог заявлених позивачем.

Зазначена температура повітря є відхиленням від затверджених нормативів.

Згідно Порядку №151 у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативний перерахунок за надання послуг з централізованого опалення за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії проводиться у разі оплати послуг в опалювальний сезон за формулою:

d

1

C = T х 0,05 х (20 - t) х ----, при 14 град.C

M

d

1

C = T х ----, при t

M

де C - сума, на яку зменшується розмір плати за надання послуг з централізованого опалення, розрахований за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму), квартири (будинку садибного типу, житлових приміщень у гуртожитках), гривень; T - розмір місячної плати за надання послуг з централізованого опалення за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу, житлових приміщень у гуртожитках), гривень; d - строк, протягом якого відбувалося відхилення від 1 кількісних і якісних показників, діб; M - кількість днів у місяці; t - температура, зафіксована в житловому приміщенні, град.C.

Судом встановлено, що згідно актів-претензій, які, відповідно до Порядку №630, є належним доказом ненадання та надання не в повному обсязі позивачем послуг з централізованого опалення КП «Харківські теплові мережі» здійснено перерахунок згідно наведеної вище формули, що відображено у розрахунку заборгованості.

Щодо виписки-роздруківки звернень до Диспетчерської служби «1562» (досліджується спірний період з 01.07.2017 року по 31.01.2022 рік) суд зазначає наступне.

Так, 19.10.2020 року, 26.10.2020 року, 29.10.2020 року, 30.10.2020 року надходили заявки про відсутність опалення в ці дні, проте згідно розрахунку позивача за вказаний період відповідачам не нарахована вартість послуги, оскільки вона не надавалась. Зазначене також підтверджується листом заступника директора технічного з ВБС та звернень громадян, згідно якого опалення підключено 05.11.2020 року. Також, здійснено корегування нарахувань у листопаді 2020 року, у зв`язку х відсутністю опалення, вказане відображено в розрахунку заборгованості позивача. За викликами від 15.02.2021 року, 18.03.2021 року, 12.11.2021 року, 27.12.2021 року складено відповідні акти-претензії та здійснено перерахунок. Згідно заявки від 16.10.2021 року відсутнє опалення, КП «Харківські теплові мережі» нараховано вартість наданих послуг не за 31 календарний день, а з дня фактичної подачі опалення, що відображено у розрахунку.

Щодо викликів із зазначенням низької температури від 22.11.2020 року, 23.11.2020 року, 02.12.2020 року, 07.12.2020 року, 20.01.2021 року суд зазначає, що доказів оформлених відповідно до Порядку №630 про надання позивачем послуг не в повному обсязі за вказані періоди суду не надано.

Так, згідно п.38,39 Порядку №630 у разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта- претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

Всупереч зазначеному акти оформлені та подані у вищевказаному порядку відповідачем не надані, а відтак в цій частині доводи про надання послуги неналежної якості не обґурнтовані.

Інші звернення не стосуються предмету спору у справі.

Акт обстеження від 10.04.2020 року стосується залиття квартири. Актом обстеження від 11.12.2018 року встановлено, що подача теплоносія на вводі в будинок відбувається в позаштатному гідравлічному режимі. Згідно акту обстеження від 30.10.2018 року дійсно подача теплоносія в будинок АДРЕСА_4 не здійснюється, проте за жовтень 2018 року відповідачам не нараховувалась вартість послуг, тобто послуга не надавалась, що відображено в розрахунку заборгованості.

Враховуючи викладене, суд погоджується з відповідачем, що за період з 01.07.2017 року по 31.01.2022 рік за адресою: АДРЕСА_3 КП «Харківські теплові мережі» послуги з централізованого опалення надавалися не в повному обсязі, проте вказане враховано позивачем та здійснено відповідне коригування згідно Порядку №630, Порядку №151, що відображено у відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.07.2017 року по 31.01.2022 рік за послуги з теплопостачання у розмірі 55977,83 грн обґрунтовані, оскільки відповідачі є споживачами комунальної послуги, фактично отримують її, проте не в повному обсязі сплачують вартість отриманих послуг.

У зв`язку із простроченням відповідачами виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні витрати та 3% річних за прострочення ними виконання грошового зобов`язання.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи викладене, вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1119,47 грн та інфляційних втрат у розмірі 6075,33 грн в межах заявлених позовних вимог, законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України.)

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України).

Згідно з ч.1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом з тим, відповідно до статті 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» розділ І Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України було доповнено статтею 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211, карантин встановлено з 12 березня 2020 року та було неодноразово продовжено.

При цьому Верховний Суд неодноразова виснував, зокрема по справам №679/1136/21, №903/323/20, що всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)

Отже, у спірних правовідносинах строк позовної давності щодо вимог про стягнення боргу за послуги теплопостачання надані з 01.07.2017 року по січень 2022 року, в силу п. 12 Розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на момент подання позову не сплив та продовжується на строк дії карантину, а відтак клопотання відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Щодо посилань відповідача на пункт 3 розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України, якими встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суд звертає увагу, що строки та перебіг позовної давності встановлені саме ЦК України.

Так, статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, зокрема це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права.

Нормами ЦПК України визначено, зокрема, строки та порядок вчинення процесуальних дій, а відтак в даному випадку відповідач помилково посилається на норми ЦПК України, оскільки в даному випадку підлягає застосуванню положення ЦК України, а не ЦПК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як роз`яснив пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі у своїй постанові «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 має інвалідність другої групи.

Таким чином, з кожного відповідача в рівних частках підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1342 грн, а всього 2684 грн, проте оскільки ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, суму судового збору у розмірі 1342 грн підлягає до стягнення лише з ОСОБА_3 , іншу частину судового збору слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 625, 629 ЦК України, ст.ст.12,13, 141,263,264,265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м.Харків, вул.Мефодіївська, 11, ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку зі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.07.2017 року по 31.01.2022 рік у розмірі 55977 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн 83 коп., три відсотки річних у розмірі 1119 (одна тисяча сто дев`ятнадцять) грн 47 коп., інфляційні витрати у розмірі 6075 (шість тисяч сімдесят п`ять) грн 33 коп.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн 00 коп.

Компенсувати Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України витрати зі сплати судового збору в розмірі 1342 грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Є.В.Невеніцин