Справа №760/646/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

секретар судового засідання - Федоренко Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав -

встановив:

09 січня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав, у розмірі 80000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 01 березня 2016 по 22 серпня 2022 р. проходив службу в Управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції. За час служби відповідач протиправно не виплатив позивачу заборгованість за вибуття у відпустку, за час тимчасової непрацездатності, та за службові відрядження з урахуванням доплати за службу в нічний час та індексацію грошового забезпечення.

Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 р. у справі №580/1736/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року, зобов`язано ДПП нарахувати та виплатити ОСОБА_1 частину невиплаченого посадового окладу за період з 01 березня 2016 до 30 червня 2016 у сумі 280,00 грн., доплату за службу в нічний час за період служби 01 березня 2016 до 31 грудня 2017, а також індексацію його грошового забезпечення за період служби з 01 березня 2016 до 31 жовтня 2017.

Тобто, вина відповідача у порушенні прав позивача підтверджується судовим рішенням, яке набрало чинності.

09 грудня 2022 на виконання рішення у справі №580/1736/22 позивачу виплачено 9542,22 грн.

У зв`язку із вчиненням відповідачем протиправних дій, невиконання ним умов трудових договорів, та безпідставного систематичного порушення трудових прав, позивачу завдано моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідно до ст. 23 ЦК України та полягає у: тяжкому психологічному шоці у момент, коли позивач дізнався, що йому не виплачували всі складові грошового забезпечення; переживаннях з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та тверджень відповідача щодо невиконання ним своїх зобов`язань; нехтуванні відповідачем законних прав на відпустку, заробітну плату за договором; незаконності дій відповідача щодо невиконання умов договору стосовно оплати праці, починаючи із березня 2016 р.; використанні відповідачем свого домінуючого положення, що призводе до вчинення ним протиправних дій з метою використання своїх можливостей для задоволення його власних потреб.

Кожен місяць порушеного права позивач оцінює у розмірі 6500,00 грн., що становить одну мінімальну заробітну плату у січні 2022 року для працездатних осіб. З березня 2016 року по червень 2022 року минув 81 місяць. Таким чином, незаконною невиплатою додаткової доплати до грошового забезпечення позивачу завдано моральну шкоду в розмірі 526500,00 грн. Враховуючи принцип співмірності, стягненню підлягає моральна шкода в сумі 80000,00 грн., за відшкодуванням якої позивач звернувся до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 11.01.2023 р. зазначена справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 23 січня 2023 р., відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов.

27 березня 2023 року представник Департаменту патрульної поліції подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Моральна шкода, завдана діями чи бездіяльністю органу державної влади має відшкодовуватись саме державою, а не відповідачем. При цьому, стягнута за рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 р. у справі №580/1736/22 заборгованість на користь позивача, становить 9542,22 грн., що є значно менше ніж заявлений до стягнення розмір моральної шкоди. Вважає, що викладені у позові доводи зводяться виключно до надуманих та гіперболічно перебільшених тверджень, за відсутності жодних доказів заподіяння моральної шкоди відповідачем.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01 березня 2016 року по 01 вересня 2022 року проходив службу в управлінні патрульної поліції у місті Черкаси Департаменту патрульної поліції. Наказом Департаменту патрульної поліції від 22 серпня 2022 року №1068 о/с відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», переведений для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, з 01 вересня 2022 року, що підтверджено витягом з послужного списку особової справи позивача від 18 січня 2023 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у справі №580/1736/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року, позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправної бездіяльності та стягнення коштів, задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у періоді з 01 березня 2016 до 30 червня 2016 належного розміру посадового окладу, доплати за його службу в нічний час за період служби з 01 березня 2016 до 31 грудня 2017 індексації за період отриманого ним грошового забезпечення - з 01 березня 2016 до 31 жовтня 2017. Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 частину невиплаченого посадового окладу за період з 01 березня 2016 до 30 червня 2016 у сумі 280,00 грн., доплату за службу в нічний час за період служби 01 березня 2016 до 31 грудня 2017, а також індексацію його грошового забезпечення за період служби з 01 березня 2016 до 31 жовтня 2017.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у справі №580/1736/22 у справі, що розглядається, має преюдиційне значення щодо порушення прав позивача на отримання грошового забезпечення та доказуванню не підлягає.

Рішення суду відповідачем виконано шляхом перерахування ОСОБА_1 9542,22 грн. згідно з платіжним дорученням №12077 від 08 грудня 2022 року та відомістю №758 на виплату заробітної плати за грудень 2022 року.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах і моральна шкода, на думку позивача, завдана йому діями Департаменту патрульної поліції як роботодавцем, а не як органом державної влади при виконанні функцій відповідно до завдань патрульної поліції.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків,а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом заподіяння моральної шкоди позивачу було завдано особою, з якою він перебував у трудових відносинах у зв`язку з невиконанням вимог закону щодо виплати грошового забезпечення з урахуванням надбавки за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, відповідачем порушено немайнові права позивача, чим йому завдано моральну шкоду.

Європейський суд з прав людини у справі «Тома проти Люксембурга» (2001 рік), використав принцип, по якому сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Отже, при визначенні розміру компенсації моральної шкоди, суд виходить із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності а тому вважає, що заявлена позивачем до стягнення моральна шкода у розмірі 80000,00 грн. є значно завищеною, в порівнянні із завданою шкодою (9542,22 грн.). Достатньою та справедливою, на переконання суду, в даному випадку буде сума компенсації в розмірі 2000,00 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 237-1, КЗпП України, ст. ст. 16, 23 ЦК України, ст. ст. 2, 10, 12, 13, 15, 76-82, 89, 258, 263, 264, 265, 273-279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Кушнір