Провадження № 2-з/537/5/2024
Справа № 537/2007/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2024 Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської в складі головуючого судді Дядечко Іван Іванович, за участю секретаря Бобровської К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

установив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просить забезпечити позов шляхом заборони приватному нотаріусу Кременчуцького районного нотаріального округу Дощенко Оксані Вікторівні до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , вчиняти будь які реєстраційні дії щодо оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину відносно майна ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та реєструвати перехід права власності на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра по батькові -

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .Після її смерті лишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 та інше майно.Так як, їх спільний батько - ОСОБА_3 та її матір померли, то він є спадкоємцем за законом після померлої сестри.Коли він звернувся в нотаріальну контору та оформив заяву про прийняття спадщини, то з`ясувалось, що спадкова справа померлої ОСОБА_2 вже відкрита приватним нотаріусом Дощенко О.В. за заявою ОСОБА_4 .Як з`ясувалось, ОСОБА_4 за допомогою приватного нотаріуса Прокопа О.Е. та інших зацікавлених осіб, з порушенням вимог законодавства оформила заповіт, яким померла заповіла їй, все своє майно.Вважає, що заповіт ОСОБА_2 , складений та засвідчений 23.10.2023 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу м. Кременчука Полтавської областіПрокоп Олександром Едуардовичем, є недійсним.Заповіт ОСОБА_2 , складений з порушенням вимог щодо його форми (ст. 1248, ст. 1257 ЦКУ)Сестра протягом останніх місяців свого життя, страждала онкологічними захворюваннями. Так, ОСОБА_2 був поставлений діагноз: Об`ємне утворення обох яєчників. Утворення лівої молочної залози з аксілярною лімфаденопатією. Вторина анемія.У зв`язку із захворюванням сестра страждала від сильного болю, а тому останні тижні свого життя вживала сильнодіючі наркотичні ліки. Через прийом наркотичних засобів обезболювання ОСОБА_2 не орієнтувалася у часі та просторі, так як постійно знаходилася під дією сильних лікарських засобів, а тому не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.На другий день після складення заповіту його сестра ОСОБА_2 померла. Таким чином, вищевказаний заповіт не відповідає вимогам ст. 1257 ЦКУ, а тому суд має визнати цей заповіт недійсним, так як волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі. У зв`язку з тим, що в 2024 року спливає шестимісячний термін прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , і нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 , що в подальшому може унеможливити ефективний захист його прав, а тому є необхідність в застосуванні заходів забезпечення позову.

Суд вислухавши заявника та його представника, які заяву підтримали з підстав в ній викладених, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, встановив наступне.

25.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просить забезпечити позов, шляхом заборони приватному нотаріусу Кременчуцького районного нотаріального округу Дощенко Оксані Вікторівні до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , вчиняти будь які реєстраційні дії щодо оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину відносно майна ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та реєструвати перехід права власності на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів охорони матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, законодавець дозволяє суду забезпечити існуючий або майбутній позов не тільки з мотивів неможливості чи ускладнення виконання рішення суду, але й у зв`язку з неможливістю чи ускладненням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов`язковістю. Поняття забезпечення позову визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання судового рішення.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції", від 19 березня 1997 року).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Як вбачається із заяви та доданих до неї матеріалів, заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя ОСОБА_2 на випадок свої смерті зробила розпорядження, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е. 23.10.2023.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76775299, виданого 26.04.2024 приватним нотаріусом Марченко Н.А., приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дощенко Оксані Вікторівні 01.11.2023 заведено спадкову справу (№ у спадковому реєстрі 71492665; № у нотаріуса 28/2023) щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки заявник ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом про визнання заповіту ОСОБА_2 , посвідченого 23.10.2023 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Прокопом О.Е., недійсним, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом відносно майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому. При цьому заявлений вид забезпечення позову та обсяг заборонених дій відповідають позовним вимогам про визнання заповіту недійсним, з якими заявник має намір звернутися до суду, та не становитимуть заздалегідь надмірного обмеження прав учасників справи.

За викладених обставин, виходячи з принципів співмірності, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення позову, оскільки не встановлено наявності обставин, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, а також, не встановлені збитки, які можуть бути спричинені відповідачу через застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151 - 153 ЦПК України, суд ,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову- задовольнити.

До вирішення по суті цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, заборонити приватному нотаріусу Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дощенко Оксані Вікторівні вчиняти будь які реєстраційні дії щодо оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину відносно майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , та реєструвати перехід права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвалу направити приватному нотаріусу Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дощенко Оксані Вікторівні (39600 Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 4, ІНФОРМАЦІЯ_5 ), для виконання та вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена та підписана 26.04.2024.

Суддя: Дядечко Іван Іванович