Справа № 938/4/24
Провадження № 22-ц/4808/410/24
Головуючий у 1 інстанції Джус Р. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А..

суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Кузів А.В.,

за участю представника апелянта Матвійчука М.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Верховинського районного суду, постановлену суддею Джус Р.В. 08 січня 2024 року в с. Верховині Івано-Франківської області у справі за заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання спадщини відумерлою та передачі спадкового майна у власність територіальної громади в особі Верховинської селищної ради,

в с т а н о в и в :

В січні 2024 року представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, посилаючись на відсутність спадкоємців та не прийняття спадщини після смерті позичальника за кредитним договором ОСОБА_1 та іпотекодавця ОСОБА_2 . Просив визнати спадкове майно відумерлою спадщиною та передати його у власність територіальної громади в особі Верховинської селищної ради.

Ухвалою Верховинського районного суду від 08 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитись вимоги позовного характеру, зокрема вимога про передачу спадкового майна територіальній громаді, оскільки за таких обставин вбачається спір про право, що унеможливлює розгляд заяви у порядку окремого провадження.

Не погодившись з ухвалою суду з підстав порушення судом норм процесуального права, представник АТ «Сенс Банк» подав апеляційну скаргу. Просив ухвалу скасувати та повернути матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення заяви по суті.

Зазначає, що суд не звернув увагу на зміст статті 338 ЦПК України відповідно до якої суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовились від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Тобто, на думку скаржника, законодавство прямо встановлює можливість передачі майна у власність територіальної громади.

При цьому представник банку посилається на висновк Верховного Суду, висловлений у постанові від 18 травня 2022 року по справі №643/6125/16, відповідно до якого набуття првава власності на відумерлу спадщину територіальною громадою можна розглядати як правовий засіб, що слугує досягненню визначеності у відносинах власності на засадах справедливості.

До схожих висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 01 серпня 2018 року при перегляді справи №614/695/17, відхиливши доводи учасника справи про те, що у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть заявлятись вимоги про передачу спадкового майна у власність територіальної громади. Верховний Суд зазначив, що статтею 278 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) передбачено, що суд ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Відтак, скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що вимога про передачу визнаної відумерлою спадщини у власність теритріальної громади тягне за собою спір про право, є помилковим.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Верховинської селищної ради послався на законність та обгрунтованість ухвали суду, натомість доводи апеляційної скарги вважав безпідставними.

Зазначив, що твердження заявника про відсутність спадкоємців є необгрунтованими, оскільки згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 15.11.2021 приватним нотаріусом було внесено до спадкового реєстру реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи. Вказане, на думку представника заінтересованої особи, свідчить про те, що в іпотекодавця ОСОБА_2 є спадкоємці.

В засідання апеляційного суду представник Верховинської селищної ради з невідомих причин не з`явився. При цьому, враховуючи його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, скорочені строки перегляду судового рішення, відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи не встановлено.

Представник АТ «Сенс Банк» доводи апеляційної скарги підтримав з викладених у ній мотивів.

Згідно положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника банку, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що АТ «Сенс Банк» звернувся в суд з заявою про визнання спадщини відумерлою в зв`язку зі смертю позичальника та іпотекодавця, у яких відсутні спадкоємці. Як вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (яке в подальшому змінило назву на АТ «Сведбанк») і ОСОБА_1 уклали кредитний договір №2501/1007/88401 (з подальшими змінами і доповненням), відповідно до умов якого банк надав позичальнику 30 000,00 доларів США кредитних коштів.

В якості забезпечення виконання зобов`язань в цей же день банк уклав договір іпотеки з ОСОБА_3 , згідно умов якого в іпотеку було передано належне іпотекодавцю майно, а саме - будинковолодіння в АДРЕСА_1 ) та земельну ділянку площею 0,1500 для його обслуговування.

Відповідно до договорів купівлі-продажу прав вимоги, укладених 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» та від 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» (яке змінило назву на АТ «Сенс Банк») відбулось відступлення прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами до АТ «Сенс Банк».

Заявник вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позичальник ОСОБА_1 , а 18 жовтня 2021 року іпотекодавець ОСОБА_3

22 листопада 2023 року Верховинська державна нотаріальна контора повідомила банк, що спадкоємці з заявою про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини та на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом не звертались (а.с. 24).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, пославшись на роз`яснення, викладені у пункті 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", вважав, що у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитись вимоги позовного характеру, зокрема, вимога про передачу спадкового майна територіальній громаді, оскільки за таких обставин вбачається спір про право, що унеможливлює розгляд заяви у порядку окремого провадження.

Однак з правильністю таких висновків суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може з урахуванням такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦПК України, в мотивувальній частині ухвали суду має бути зазначено мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про визнання спадщини відумерлою (ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи; справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний лише з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права. У спорі існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. За відсутності цих елементів немає спору про право.

Відповідно до частини 1 статті 277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

У постанові від 18 травня 2022 року у справі № 643/6125/16 Верховний Суд зауважив, що особливістю розгляду справи про визнання спадщини відумерлою, яка розглядається в окремому провадженні, як й інших справ окремого провадження, зокрема, є: заявлені вимоги у порядку окремого провадження повинні бути безспірними (відсутній спір про право); справи окремого провадження порушуються за заявою і розглядаються за участю заявника, заінтересованих осіб (відсутність спору про право зумовлює відсутність сторін з протилежними інтересами, відсутність позову); немає інститутів і категорій, властивих позовному провадженню (пред`явлення зустрічного позову, заміна сторін, співучасть, мирова угода, треті особи, звернення до третейського суду тощо); справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановленихЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заявник у справі про визнання спадщини відумерлою - це особа, в інтересах якої в суді порушується справа про підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваного права на спадщину, необхідних для реалізації нею майнових прав, без судового підтвердження яких вона позбавлена можливості здійснити ці права.

Главою 9 розділу ІV ЦПК України врегульовано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ст. 334 ЦПК України, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно з вимогами ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Таким чином, судом першої інстанції в порушення ст. 338 ЦПК України помилково мотивовано підстави для відмови у відкритті провадження, зокрема, з посиланням на роз`яснення, викладені у пункті 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування" про те, що у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитись вимоги позовного характеру, зокрема, вимоги про передачу спадкового майна у власність територіальної громади.

Отже, сама по собі вимога заявника про передачу відумерлої спадщини у власність територіальної громади не може бути підставою для відмови у відкритті окремого провадження, оскільки це суперечить положенням ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин необгрунтованим є висновок суду про те, що в даній справі вбачається спір про право, як підстава для відмови у відкритті провадження за заявою АТ «Сенс Банк».

Доводи, висловлені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що 15 листопада 2021 року приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я. заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , що і свідчить про існування інших спадкоємців та відповідно існування спору про право, колегія відхиляє.

Так, відповідно до п.2.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна: про прийняття спадщини; про відмову від прийняття спадщини; про видачу свідоцтва про право на спадщину; спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі); про видачу свідоцтва виконавцю заповіту; виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень; другого з подружжя (колишнього з подружжя) про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя); про вжиття заходів до охорони спадкового майна; претензії кредиторів.

Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №67293482 від 15.11.2021 про реєстрацію нотаріусом спадкової справи №120/2021 після смерті ОСОБА_3 не містить відомостей щодо підстав заведення спадкової справи. Відповідно твердження про існування інших спадкоємців є передчасними та повинно бути перевірено судом першої інстанції під час розгляду заяви по суті.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу належить скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.

Ухвалу Верховинського районного суду від 08 січня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови виготовлено 04 березня 2024 року