Справа №345/3907/24
Провадження № 2-о/345/158/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2024 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

присяжних Мельник Г.І., Стовбана В.М.

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Калуський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про оголошення особи померлою, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою, а саме просить оголосити померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заяву мотивує тим, що її чоловік ОСОБА_4 наказом УМВС України в Івано-Франківській області №424 о/с дск від 18.08.2014 року був відряджений з 18.08.2014 року до особливого розпорядження до м. Маріуполь Донецької області у складі працівників батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Івано-Франківськ» УМВС з метою забезпечення належного виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», несення служби з охорони громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції.

Заявниця зазначає, що останній раз її чоловік виходив на зв`язок 27.08.2014 року телефоном, після чого жодної інформації про його місце перебування не було. За інформацією, наданою керівництвом підрозділу, де походив службу чоловік, він зник безвісти у м.Іловайськ, Донецької області. За зверненням заявниці було відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000804 від 08.09.2014 року.15.10.2014 року заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» відносно ОСОБА_4 , на даний час місцезнаходження її чоловіка ОСОБА_4 так і не встановлено.

Заявниця наголошує, що нею було вжито всіх можливих заходів щодо пошуку її чоловіка, на цей час жодної інформації щодо місцезнаходження її чоловіка заявниця немає. Минув дуже тривалий час після зникнення її чоловіка, майже десять років, проте результати за розшуковими діями відсутні, а також, беручи до уваги участь її чоловіка в бойових діях та потрапляння в «іловайський котел», заявниця вважає, що нею в повній мірі доведено безвісну відсутність її чоловіка. У місці його проживання немає відомостей про місце його перебування протягом більше, ніж три роки, а тому є всі підстави для оголошення судом ОСОБА_4 померлим. Тому заявниця змушена звернутися із вказаною заявою до суду.

Заявниця подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву про оголошення її чоловіка ОСОБА_4 померлим підтримує та просить суд її задоволити.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Підтверджують, що дійсно їхній син ОСОБА_4 , який працював в міліції, пропав безвісті в 2014 році в зоні проведення АТО і з того часу в них відсутні будь-які відомості щодо нього. Тому не заперечують щодо задоволення заяви ОСОБА_2 про оголошення їхнього сина померлим.

Представник заінтересованої особи Калуського відділу ДРАЦС у Калуському районі Івано-Франківської області подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо вирішення заяви покладається на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин. Ухвала про відкриття провадження ними була отримана ще 31.07.2024, проте жодних заяв до суду не було подано.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 (а.с.4).

З витягу з наказу Міністерства внутрішніх справу України УМВС України в Івано-Франківській області №424 о/с дск від 18.08.2014 року (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_4 , будучи міліціонером взводу №1 роти №1 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Івано-Франківськ» УМВС у складі працівників батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Івано-Франківськ» УМВС був відряджений з 18.08.2014 року до особливого розпорядження до м.Маріуполь Донецької області.

Також відповідно до витягу із наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ (по стройовій частині) від 31.12.2014 року №118 молодшого сержанта міліції ОСОБА_4 , міліціонера взводу №1 роти №1 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Івано-Франківськ» Управління МВС в Івано-Франківській області вважати таким, що перебував у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань; перебував з 19.08.2014 року по 29.08.2014 року, на даний час місцезнаходження невідоме (а.с.51).

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявників. Якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Чинний ЦПК України визначає чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами ДРАЦС може бути видано свідоцтво про смерть:

встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої 315 ЦПК України);

встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (статті 317 ЦПК України);

оголошення фізичної особи померлою (статті 305, 309 ЦПК України).

Відповідно з частин 1 - 3 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч. 4 ст. 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд па підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Тобто, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

Розглядаючи справу вказаної категорії, судам слід, окрім іншого, з`ясовувати, чи може відсутність особи бути умисною, тобто, чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Схожий за змістом висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 та від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19.

Аналізуючи норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Одним з обов`язкових реквізитів такого актового запису про смерть, а також свідоцтва про смерть є дата смерті.

Доказами, що підтверджують факт народження/смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути: пояснення заявників, свідків; письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи, висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про народження/смерть наказ командира військової частини про виключення із особового складу; скріншоти особистого листування; дані, отримані з відкритих джерел чи соціальних мереж, які доводять факт ведення бойових дій у конкретній місцевості у певний час; акти про настання смерті.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до листа Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 20.10.2014 року, адресованого ОСОБА_1 , штабом АТЦ при СБУ за дорученням керівництва СБУ було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 19.09.2014 року щодо розшуку працівника батальйону особового призначення патрульної служби ОСОБА_4 , який зник в районі проведення антитерористичної операції. Даним листом ОСОБА_1 повідомлено, що за даним Міжвідомчого центру допомоги громадянам у питаннях звільнення полонених, заручників та віднайдення зниклих безвісти ОСОБА_4 знаходиться у полоні (а.с.8).

Матеріалами справи встановлено, що за фактом зникнення бійця батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Івано-Франківськ» ОСОБА_4 у серпні 2014 року в районі проведення антитерористичної операції у м.Іловайську Донецької області слідчим управлінням УМВС України в Івано-Франківській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000804 від 08.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 9, 11).

З відповіді Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 21.03.2024 року №7374/108/59-2024, адресованого ОСОБА_1 , (а.с. 13) вбачається, що 15.10.2014 року було заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» відносно ОСОБА_4 , згідно якої по даний час тривають розшукові заходи по встановленню його місця знаходження; на даний час місцезнаходження ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до листа ГУНП в Івано-Франківській області від 01.02.2024 року №С-1/413/108/01/14-2024, адресованого Ганні Сплавінській (а.с.50), по обліках Національної поліції України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться, як безвісти зниклий внаслідок війни та відповідно до ст.214 КПК України відомості з приводу його зникнення внесено до ЄРДР за №00000804 від 08.09.2014 року із правовою кваліфікацією за ч.1 ст.146 КК України. Зі змісту даного листа вбачається, що місцеперебування ОСОБА_4 на даний час не встановлено.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що у місці постійного проживання ОСОБА_4 немає відомостей про місце його перебування вже більше трьох років, а встановити таке не вдається, суд приходить до висновку, що наявні підстави для оголошення ОСОБА_4 померлим. Оскільки день вірогідної смерті ОСОБА_4 встановити неможливо, його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням законної сили, з врахуванням приписів ч. 3 ст. 46 ЦК України.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Керуючись ст.2, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 305-309 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву задоволити.

Оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, померлим.

Днем смерті ОСОБА_4 вважати день набрання законної сили рішенням суду про оголошення його померлим.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 16.09.2024 року.

Головуючий

Присяжні