ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/1921/23
Номер провадження 22-ц/818/455/24
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 лютого 2024 року м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
представника відповідачки адвоката Сілько С. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 638/1921/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року в складі судді Музиченко В.О. у справі № 638/1921/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зменшення розміру аліментів.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

24 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив рішення скасувати, ухвалите нове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 09 січня 2013 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно. Компенсовано ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір в сумі 1 610, 40 грн.

05 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, понесених під час апеляційного розгляду справи, а саме просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 600,00 грн.

Заява мотивована тим, що у апеляційній скарзі було надано орієнтовний розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу, зроблено заяву про надання доказів та всіх розрахунків пізніше, після проведення слухання, окрім того в апеляційній скарзі була також заявлена вимога про стягнення судових витрат з відповідачки. Послуги складались з підготовки та подання апеляційної скарги на рішення Комінтернівського районного суду м. Харків від 23 жовтня 2023 року по справі №638/1921/23; консультування з приводу порядку розгляду справи в апеляційному порядку; подання заяви на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі № 638/1921/23; участь 01 лютого 2023 року у судовому засіданні в режимі відеоконференції у Харківському апеляційному суді. Відповідно до розрахунку витрати на правову допомогу та розмір наданої правничої допомоги склав 4600, 00 грн.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явились.

27 лютого 2024 року до суду надійшли заяви від ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про проведення судового засідання 29 лютого 2024 року без їх участі (том 2, а.с.105, 106, 108).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки адвоката Сідько С. І. яка заперечувала проти стягнення судових витрат на користь позивача, колегія суддів вважає, що клопотання про стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 264 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, в тому числі - як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 6 частина 1 цієї статті).

Матеріали справи свідчать, що у апеляційній скарзі ОСОБА_1 , крім іншого, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь понесені витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції (т.2, а.с. 1-5).

Саму ж заяву про стягнення понесених судових витрат було подано через систему «Електронний суд» 05 лютого 2024 року, тобто у встановлений п`ятиденний строк після ухвалення 01 лютого 2024 року рішення у справі по суті, а отже з дотриманням вимог частини 8 статті 141 ЦПК України.

Що стосується розгляду заяви по суті, а саме в частині розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат понесених на надання професійної правничої допомоги під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року, колегія суддів зазначає наступне.

До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу понесених під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 було надано наступні документи:

29 березня 2023 року між ОСОБА_1 та АО «Маліннікова, Курбала та партнери», в особі керуючого партнера Маліннікової Дар`ї Костянтинівни, було укладено договір про співпрацю та надання правової допомоги.

Пункту 1.1 договору визначено предмет договору, а саме надання правової допомоги клієнту за його замовленням у справах що стосується сімейно - правових відносин, консультування з приводу сімейно - правових відносин, подання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, а також представлення інтересів у судах загальної юрисдикції (т. 2, а.с. 96-98).

01 лютого 2024 року сторонами підписано Акт приймання передачі наданих послуг № 1 до договору про співпрацю та надання правничої допомоги № б/н від 29 березня 2023 року, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв юридичні послуги у формі передбаченій у договорі про співпрацю та надання правничої допомоги № б/н від 29 березня 2023 року у загальному розмірі 4 600,00 грн (т. 2, а.с. 92).

23 листопада 2023 року, 22 січня 2024 року та 01 лютого 2024 року ОСОБА_1 фактично сплатив на рахунок АО «Маліннікова, Курбала та партнери» у повному обсязі гонорар у розмірі 4 600,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями (квитанціями) (т. 2, а.с 93-95).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частина 1 стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження№ 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Враховуючи характер виконаної адвокатом Малінніковою Д.К. роботи з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, критерію необхідності подання відповідних документів зі сторони ОСОБА_1 , значимості таких дій у справі, та витраченого часу представником у даній справі, а також зважаючи на те, що ОСОБА_2 є особою, на користь якої стягуються аліменти, з урахуванням задоволення позову частково, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у сумі 1000,00 грн.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу понесені під час розгляду справи в апеляційному суді у розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 04 березня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В.Бурлака

В.Б.Яцина