Справа № 149/580/24
Провадження №2/149/348/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
17.05.2024 року м. Хмільник
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Войнаревича М.Г.,
за участю секретаря Паламарчук Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання розміру частки, та виділення в натурі частини земельної ділянки, яка знаходиться у спільній сумісній власності, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить визнати розмір частки, та виділити в натурі частину земельної ділянки, яка знаходиться у спільній сумісній власності.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 23.02.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 28.03.2024 року у справі було закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи завчасно та належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подали.
За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, відповідно до проекту поділу земельної ділянки гр. ОСОБА_1 разом із гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , вбачається, що земельна ділянка площею 0,0404 га, що складає 67/100 частин від загальної площі земельної ділянки перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 , земельна ділянка площею 0,0110 га, що складає 18/100 частин від загальної площі земельної ділянки перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 , а земельна ділянка площею 0,0092 га, що складає 15/100 частин від загальної площі земельної ділянки перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , також відображено у ньому порядок користування земельною ділянкою, який погодженого з землевласниками, а саме: з ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 (а.с.25).
Співвласники будинковолодіння набули право власності на частку в будинковолодінні та відповідно до положень земельного законодавства, чинного на час набуття ними права власності на свою частку, до них перейшло право користування земельною ділянкою. За змістом ст. 30 ЗК України (в редакції 1990 року) при переході права власності громадян на жилий будинок і будівлі та споруди до кількох власників земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно із ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Відтак, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 30, 42 ЗК України в редакції Закону від 13.03.1992 року № 2196-ХІІ, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення.
Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою. Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов`язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі.
Відповідно до п. 7 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року та статті 88 цього Кодексу громадяни, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Верховний Суд України у пункті 21 Постанові Пленуму № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив судам, що виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на житловий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.
Відповідно до ст.ст. 358, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Так, відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3 ст. 358 ЦК України.
Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статетю 61 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,212,214,215,280-282,293-296 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовільнити.
Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 4363,71 гривні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції подається через Хмільницький міськрайонний суд.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ;
відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Суддя Михайло ВОЙНАРЕВИЧ