справа №753/3450/23
провадження № 22-ц/824/5637/2024
головуючий у суді І інстанції Мицик Ю.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 5 червня 2023 року та додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначав, що надає послуги з постачання електроенергії до будинку АДРЕСА_1 вбудоване приміщення (ательє мод). Власником нежилого приміщення АДРЕСА_2 , площею 66,60 кв. м згідно з копією свідоцтва про право власності від 27 квітня 2006 року є ОСОБА_1 2 серпня 2022 року уповноваженими представниками позивача було виявлено порушення правил користування електричною енергією. На підставі чого було складено відповідний акт. Вартість необлікової електроенергії склала 58 387,57 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також 3% річних, інфляційну складову боргу та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 5 червня 2023 року позовну заяву ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» заборгованість за актом про порушення № 004471 від 2 серпня 2022 року в сумі 58 387,57 грн та судовий збір у розмірі 2 066,60 грн.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» витрати на правничу допомогу у розмірі 7 700 грн.

Не погоджуючись із указаними рішеннями представник ОСОБА_1 - Довженко В.І. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що розгляд справи був проведений за відсутністю відповідача - ОСОБА_1 , щодо якого відсутні докази не тільки належного повідомлення про дату, час і місце засідання суду, але й направлення судом відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів. Зазначає, що в матеріалах справи наявна ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року про відкриття провадження в справі, відповідно до якої розгляд справи призначений за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, однак копію даної ухвали відповідач не отримував. Також вказує, що в матеріалах справи відсутнє поштове повідомлення з відміткою про відсутність відповідача за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування, що призвело до порушення процесуальних прав відповідача на подання клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження, про призначення справи до судового розгляду за участю сторін, про долучення до участі в розгляді справи третьої особи, про подання письмового відзиву на позовну заяву, а також про долучення письмових доказів, які спростовують викладені в позовній заяві доводи.

Вважає судом не враховано, що не ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 був споживачем електричної енергії в приміщенні №340, з огляду на Правила роздрібного ринку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, а тому він повинен був відповідати за порушення даних Правил. У зв`язку з зазначеним просить в апеляційній скарзі залучити ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи.

Зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано, з яких підстав відповідачем зазначено ОСОБА_1 , в той час як, користувачем даного приміщення та електричної енергії на час проведення перевірки був ОСОБА_3 на підставі договору оренди від 1 липня 2021 року, в присутності якого і було складено акт перевірки, який ним підписаний.

Також зазначає, що порушення, зазначені позивачем в його позові, які стали підставою для нарахування та стягнення заборгованості в сумі 58 387,57 грн, не відповідають порушенням, зазначеним в акті № 004471 від 2 серпня 2022 року, що судом не було враховано.

Звертає увагу на те, що в порушення ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України, позивачем попередній орієнтовний розрахунок суми витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн не викладений, що в свою чергу, позбавляло відповідача його права оспорювати розмір даної суми. Крім того, прохальна частина позовної заяви позивача не містить вимог про розподіл судових витрат, понесених позивачам на правничу допомогу. Заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу подана позивачем 15 червня 2023 року, вже після ухвалення рішення суду по суті позовних вимог. Тому, у суду не виникало законних підстав для розподілу витрат на правову допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення відповідно до ст. 270 ЦПК України, оскільки питання про розподіл судових витрат судом вирішено, коли стягнуто судовий збір у розмірі 2 066,60 грн, а з заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач до ухвалення рішення до суду не звертався.

27 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» - адвоката Клименко Я.М., в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що судом першої інстанції в рішенні вірно встановлено, що відповідач, як власник приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено порушення зафіксоване актом про порушення № 004471 від 2 серпня 2022 року, має нести відповідальність за самовільне підключення та безоблікове споживання електричної енергії відповідно до умов договору та положень ПРРЕЕ.

Звертає увагу, що відповідач не звертався до позивача, регулятора або суду для вирішення спірних питань щодо складання акта про порушення та/або визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, з якими він не погоджується.

Наголошує на тому, що позивач надав суду документи, що підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що підлягає сплаті відповідною стороною - як судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у справі.

Вказує, що в матеріалах справи міститься опис вкладення та квитанція поштового відправлення з розрахунковим документом, яка підтверджує, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відправлена позивачем до суду 8 червня 2023 року, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Отже, заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є такою, що подана позивачем в строк, встановлений законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У апеляційній скарзі відповідач вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки він не отримував судових повісток про розгляд справи та копію ухвали про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, а тому не мав змоги надати свої пояснення до суду першої інстанції.

Так, перевіряючи доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи, встановлено наступне.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції було перевірено правильність адреси місцезнаходження відповідача (а.с. 61-62) та тричі направлялись повідомлення про розгляд справи та копія ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 67,69,71).

Матеріалами справи встановлено, що третє повідомлення суду повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.72).

За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Тож, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17, від 1 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14, від 9 липня 2020 року у справі № 751/4890/19), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20.

З наведеного можна зробити висновок, що відповідач відповідно до процесуального закону вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом першої інстанції та не був позбавлений можливості подати свої заперечення чи клопотання.

Не обґрунтованими є також доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи неповноважним судом внаслідок порушення юрисдикційності, оскільки позовні вимоги заявлені ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» до фізичної особи споживача про стягнення грошових коштів, тому справа правильно прийнята до розгляду у порядку цивільного судочинства.

Безпідставними також є доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Так, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення грошових коштів у сумі 75 712,90 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак у суду були наявні підстави для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не скористався правом подати клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не заслуговують на увагу, оскільки судом апеляційної інстанції було встановлено, що судом було належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи, який жодних клопотань не заявляв.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку із порушенням норм процесуального права.

До апеляційної скарги представником відповідача адвокатом Довженко В.І. були додані нові докази, а саме: копія договору оренди нежитлового приміщення № 340 від 1 липня 2021 року; копія договору оренди нежитлового приміщення від 16 квітня 2015 року; копія акта приймання-передачі приміщення від 17 квітня 2015 року; копія додаткової угоди від 4 квітня 2017 року до договору оренди приміщення від 16 квітня 2015 року; копія акта приймання-передачі нежитлового приміщення № 340 від 16 грудня 2022 року; копія заяви №1/29-06/2021 від 29 червня 2021 року ТОВ «Блек Марк»; копія довідки № 110/306-863 від 25 червня 2021 року КП «Житло-сервіс» про відсутність заборгованості, які також були направлені позивачеві, який заперечень щодо їх досліджень не заявив та надав свої пояснення щодо них.

Ураховуючи наведене та з метою надання рівних прав усім учасникам щодо доведення своєї позиції судом апеляційної інстанції указані докази долучені до матеріалів справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії (електричними (локальними) мережами, в тому числі і в частині використання ліцензії та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

ОСОБА_1 згідно копії свідоцтва про право власності від 27 квітня 2006 року серії НОМЕР_1 є власником нежилого приміщення № НОМЕР_2 , яке розташоване в АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору про постачання електричної енергії № 60428 від 8 листопада 2006 року позивач на платній основі здійснює розподіл електричної енергії до струмоприймачів в нежиле приміщення № 340, яке розташоване в АДРЕСА_1 .

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості і доведеності позовних вимог ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту необліковану електричну енергію у розмірі 58 387,57 грн.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Як вбачається із апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не прийняв до уваги той факт, що він не був присутній під час проведення технічної перевірки представниками оператора системи розподілу та складанні акта про порушення № 004471 від 2 серпня 2022 року, орендарем приміщення №340 за адресою: АДРЕСА_1 на момент виявлення порушення ПРРЕЕ є ОСОБА_3 , отже, на думку, скаржника ці обставини знімають з нього відповідальність за виявлене порушення ПРРЕЕ.

Проте, такі доводи є безпідставними, помилковими та такими, що не можуть бути прийнятими судом до уваги.

Так, судом першої інстанції під час розгляду справи було вірно встановлено, що відповідач є власником об`єкту - вбудованого нежитлового приміщення № 340 площею 66,60 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 27 квітня 2006 року.

8 листопада 2006 року між Акціонерною енергопостачальною компанією «КИЇВЕНЕРГО», правонаступником якої є позивач, та ОСОБА_1 було укладено договір про постачання електричної енергії № 60428 на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 - вбудоване приміщення (ательє мод).

Згідно з п. 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно з актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток 6 до договору) споживач несе відповідальність за технічний стан та експлуатацію електрообладнання, що перебуває на його балансі: КЛ-0,4 кВ від ГРЩ № 2 ж/б № 31В - ГРЩ вбудованих приміщень.

З 1 січня 2019 року розподіл електричної енергії на об`єкт - вбудоване приміщення (ательє мод) за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 31В здійснюється на підставі публічного договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, до умов якого приєднано відповідача, згідно з п. 4 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312, на умовах договору про постачання електричної енергії № 60428 від 8 листопада 2006 року.

Статтею 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначена відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

За ч. 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема:

- недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії (п. 2);

- крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку (п. 4);

- несанкціоноване втручання в роботу об`єктів електроенергетики (п. 18).

Згідно з п. 8.6 договору у разі порушення розрахункового обліку з вини Споживача Споживач сплачує Оператору системи розподілу вартість необлікованої електроенергії, визначену відповідно до вимог ПРРЕЕ.

Відповідно до п. 8.9 договору у разі виявлення однією із сторін порушень умов договору іншою стороною та/або порушень ПРРЕЕ, ККОЕЕ, КСР, Кодексу системи передачі, Закону України «Про ринок електричної енергії» та інших нормативно-правових актів, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін договору у двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акту свої зауваження.

Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов`язана попередити іншу сторону про необхідність складання акта. Інша сторона не може без поважних причин відмовитись від складання та підписання акта.

Разом з тим, п. 8.2.5. ПРРЕЕ визначено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до Правил.

Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

У відповідності до умов договору, п. 8.2.5 ПРРЕЕ 2 серпня 2022 року уповноваженими представниками позивача за участю особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки - орендаря (користувача) вбудованого приміщення - ательє мод за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі договору оренди від 1 липня 2021 року) ОСОБА_3 (особу якого було встановлено, про що зазначено в акті), були зафіксовані порушення п.п. 1.2.1, 2.1.3, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 5.5.5 ПРРЕЕ, що відповідає порушенню пп. 7 п. 8.4.2 ПРРЕЕ - самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки без наявності відповідних договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії до електромережі, що не є власністю ОСР, з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано кабелем від ГРЩ житлового будинку ЗІВ після відключення споживача від електроживлення представниками ОСР 18 жовтня 2017 року відповідно до наряду-заявки через наявну заборгованість за поставлену електричну енергію.

Порушення було зафіксовано представниками позивача в акті про порушення №004471 від 2 серпня 2022 року. ОСОБА_3 , орендар приміщення, де було виявлено порушення, акт про порушення підписав в день складання, зазначивши, що він «самовільно не підключався, а прийняв приміщення в такому вигляді».

Відповідно до п. 4.27 ПРРЕЕ у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта.

Дія договору про постачання електричної енергії достроково припиняється у разі отримання електропостачальником від оператора системи або нового чи попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи і новим власником (користувачем) цього об`єкта.

У такому разі дія відповідних договорів припиняється в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) їх дія продовжується до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

Разом з тим, відповідно до пп. 7 п. 6.2 договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії споживач зобов`язується у разі зміни власника об`єкта (звільнення Споживачем займаного приміщення, реорганізації, ліквідації (у т.ч. шляхом банкрутства), відчуження в будь-який спосіб займаного приміщення) не пізніше ніж за 20 робочих днів до припинення користування електричною енергією на об`єкті письмово повідомити оператора системи розподілу про розірвання цього договору та не пізніше днязвільнення об`єкту здійснити всі оплати, передбачені умовами цього договору.

Пунктом 11.2 договору визначено, що дія договору достроково припиняється у разі отримання оператором системи розподілу документального підтвердження факту відчуження об`єкта на користь іншої особи, у тому числі набуття спадкоємцем права власності на об`єкт.

У разі припинення дії договору, договір припиняє свою дію в частині розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін, (які виникли на дату припинення дії договору) продовжує діяти до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами (п. 11.3 договору).

Матеріали справи не містять доказів, що споживач повідомляв оператора системи розподілу про зміну власника/користувача об`єкта, на якому було виявлене порушення ПРРЕЕ, зафіксоване в акті про порушення, до складання даного акта.

Зокрема, відповідачем до матеріалів справ надані докази повідомлення відповідачем про укладення ним договорів оренди з ТОВ «Блек Марк» та ФОП ОСОБА_3 з компанією з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло сервіс» (а.с.40 та додатки до апеляційної скарги). В той же час, щодо повідомлення постачальника електричної енергії про іншого користувача матеріали справи доказів не містять.

Аналогічно матеріали справи не містять жодних доказів про наявність підстав для покладення відповідальності відповідно до п. 1,18 ч. 2 ст. 77 ЗУ «Про ринок електричної енергії» на ТОВ «Блек Марк» чи ФОП ОСОБА_3 .

Відтак, судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволені клопотання про залучення третіх осіб, так як визнано необґрунтованим клопотання про залучення до участі у справу третіх осіб ТОВ «Блек Марк» та ФОП ОСОБА_3 , оскільки не указано, на які права цих осіб може вплинути вирішення цієї справи.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що відповідні особи, яких просить залучити до участі у справі відповідач, перебувають з відповідачем у орендних правовідносинах, а позов подано постачальною організацією до відповідача, як споживача наданих позивачем послуг, а саме, як до власника приміщення - об`єкта, на якому було виявлене порушення ПРРЕЕ, зафіксоване в акті про порушення. При цьому, заявлена до стягнення сума не є вартістю використаної облікованої енергії орендарями відповідача, а є вартістю необлікованої енергії, нарахованої за порушення ПРРЕЕ. Жодних доказів, що саме орендарями були порушені відповідні правила, відповідач не надає. Крім того, як убачається із матеріалів справи, ФОП ОСОБА_3 уклав із відповідачем договір оренди після порушення, яке було зафіксоване у 2017 році з приводу відключення.

Матеріалами справи також встановлено, що споживач 29 вересня 2022 року не з`явився на засідання комісії з розгляду складеного акта, хоча був повідомлений позивачем належним чином про дату і час проведення засідання шляхом надсилання листа із запрошенням на його адресу.

Відповідні обставини також були встановлені в судовому рішенні, яке є предметом цього апеляційного провадження. Жодних доводів у спростування обставин, що відповідач повідомлявся про розгляд акта про порушення на комісії, апеляційна скарга також не містить.

Згідно з п. 8.6 договору у разі порушення розрахункового обліку з вини споживача споживач сплачує оператору системи розподілу вартість необлікованої електроенергії, визначену відповідно до вимог ПРРЕЕ.

Частиною 4 ст.319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Зміст положення ч. 4 ст. 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, судом першої інстанції в рішенні вірно встановлено, що відповідач, як власник приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено порушення зафіксоване актом про порушення № 004471 від 2 серпня 2022 року, має нести відповідальність за самовільне підключення та безоблікове споживання електричної енергії відповідно до умов договору та положень ПРРЕЕ.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження скаржника, про те, що порушення, зазначені позивачем в його позові, які стали підставою для нарахування та стягнення заборгованості в сумі 58 387,57 грн, не відповідають порушенням, зазначеним в акті з урахуванням наступного.

Так, в акті про порушення № 004471 від 2 серпня 2022 року чітко визначений тип порушення, яке відповідає пп. 7 п. 8.4.2 ПРРЕЕ - самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки без наявності відповідних договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії до електромережі, що не є власністю ОСР, з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано кабелем від ГРЩ житлового будинку 31-В після відключення споживача від електроживлення представниками ОСР 18 жовтня 2017 року відповідно до наряду-заявки через наявну заборгованість за поставлену електричну енергію.

Разом з тим, в акті про порушення зображена схема електроживлення споживача, на якій вказане місце самовільного підключення, а також заповнені всі рядки і графи акта.

Щодо доводів скаржника про те, що суд першої інстанції не дослідив докази, які свідчать про заборгованість споживача за спожиту електричну енергію в 2017 році, що стало підставою для відключення споживача від електропостачання оператором системи розподілу, то вони є недоречними та такими, що не заслуговують на увагу.

В матеріалах справи міститься корінець наряду-заявки № 1910 від 18 жовтня 2017 року, який підписаний представником позивача в результаті виконання заявки на відключення електроустановки споживача через наявну заборгованість перед позивачем.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що під час засідання комісії з розгляду акта про порушення комісією розглядався, зокрема, даний корінець наряду-заявки та перевірялась інформація перед прийняттям рішення щодо наявності підстав для нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, однак споживач, який був повідомлений належним чином про час і дату проведення оператором системи розподілу комісії, на неї не з`явився, своє право на висловлення думки та на оскарження (заперечення) акта про порушення не використав.

Згідно з п. 8.2.7 ПРРЕЕ у разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до позивача, регулятора або суду для вирішення спірних питань щодо складання акта про порушення та/або визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, з якими він не погоджується.

Слід також зазначити, що відповідач разом з апеляційною скаргою не надає будь-яких протилежних належних доказів, які б підтверджували його аргументи та доводи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

До апеляційної скарги відповідачем надані докази відсутності заборгованості щодо спірного приміщення перед КП «Житло сервіс» саме за послуги водопостачання, однак доказів відсутності заборгованості за електричну енергію станом на 2017 рік матеріали справи не містять.

До додаткових пояснень до апеляційної скарги також додано звернення відповідача до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про надання акта звірки взаєморозрахунку за договором №60428 від 8 листопада 2006 року за останніх три роки, а саме від 1 січня 2020 року до 1 грудня 2023 року.

У відповіді від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» позивач попросив відповідача для вирішення даного питання уточнити повну адресу або номер особового рахунку.

Доказів, які подальші дії вчинялись сторонами після наведеного листування матеріали справи не містять. Відтак, жодного акта звірки розрахунків, який би спростував наявність підстав для відключення від споживання від електроенергії спірного об`єкта у 2017 році, та як наслідок самовільного підключення у 2022 році, матеріали справи не містять.

Ураховуючи наведене, стороною відповідача не спростовано правильність висновків суду першої інстанції.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для часткового задоволення позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Також колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року з урахуванням наступного.

Судом установлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 5 червня 2023 року позов Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» було задоволено частково.

Відповідно до відмітки Укрпошти 8 червня 2023 року представник позивача Клименко Я. направила до суду заяву про ухвалення у справі додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Заява обґрунтована тим, що оскільки рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 5 червня 2023 року було частково задоволено позов, то позивач у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 грн витрат на правову допомогу.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 7 700 грн (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Стаття 270 ЦПК України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої).

Відповідно до положень частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, обов`язковою умовою для вирішення питання про стягнення судових витрат має бути відповідна про це заява сторони, зроблена або подана до судових дебатів у справі.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Є усталеною судова практика Верховного Суду, який притримується позиції, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Так, у ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14 грудня 2021 року, №905/716/20 від 8 квітня 2021 року, № 916/2087/18 від 31 березня 2021 року, №922/3812/19 від 10 грудня 2020 року зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Крім того, у справі № 922/676/21 окремо звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Отже, подання попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, проте залишається на розсуд суду, а відтак у сторони залишається і ризик не отримати відповідне відшкодування судових витрат.

Матеріалами справи встановлено, що у першій заяві по суті спору позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, який складає 10 000 грн - витрати на правову допомогу в суді першої інстанції (а.с. 9).

Також, стороною позивача при зверненні до суду із позовом було зазначено, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть подані позивачем до суду у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у строк визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме 8 червня 2023 року, позивач в якості доказів понесення витрат подав суду договір № 308-20 про надання правової допомоги від 15 квітня 2020 року; додаткову угоду № 2 до договору від 30 грудня 2020 року; додаткову угоду № 3 до договору від 28 квітня 2021 року; додаткову угоду № 4 до договору від 24 грудня 2021 року; додаткову угоду № 6 до договору від 19 грудня 2022 року; акт № 174 до договору від 7 червня 2023 року (а.с. 79-97).

Зазначені докази також були направлені на поштову адресу відповідача (а.с.97-98).

Також матеріалами справи встановлено, що між адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК» та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» укладено договір про надання правової допомоги № 308-20 від 15 квітня 2020 року щодо захисту прав та інтересів позивача (а.с. 84-87).

Як вбачається з пунктів 1.1, 1.2, 1.4, 4.1 та 4.2 вказаного вище договору №308-20 від 15 квітня 2020 року, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Перший радник», останнє зобов`язалось надавати клієнтові правову допомогу за окремими письмовими або усними дорученням останнього. Зміст, обсяг і вартість послуг, що надаються, встановлюється сторонами у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору. Документом, що підтверджує наявність у виконавця повноважень на представництво клієнта в ході розгляду справи, є довіреність юридичної особи або ордер. Вартість послуг, розмір витрат виконавця та порядок розрахунків погоджується сторонами в додаткових угодах, що є невід`ємною частиною даного договору. Сторони домовилися про встановлення погодинного порядку обчислення розміру гонорару адвокатів виконавця

Згідно додаткових угод № 2, 3, 4, 6 до договору про надання правової допомоги від 15 квітня 2023 року № 308-20 його сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога, та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг.

У відповідності до пунктів 3.3, 4.2, 4.3 додаткової угоди № 3 від 28 квітня 2021 року, її сторони визначили, що враховуючи складність справи, значення справи для клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг та їх загальну вартість (розмір гонорару). Розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін. Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі.

В акті № 174 від 7 червня 2023 року за договором №308-20 від 15 квітня 2020 року йдеться про надання правничої допомоги у справі №761/3503/23 з фіксованою вартістю наданих послуг (розміром гонорару) - 10 000 грн. В акті також зазначено найменування наданих послуг в зв`язку з розглядом справи.

Згідно з пунктом 3 акта надання послуг №174 сторонами визначено, що клієнт претензій по об`єму, якості та строкам надання послуг не має. Гонорар розраховується та сплачується виконавцю в порядку та строки, передбачені договором.

Відповідно до п. 4.6 додаткової угоди № 3 до Договору, оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 15 календарних днів з моменту вступу рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу.

Таким чином матеріалами справи підтверджено та судом першої інстанції правильно встановлено, що представником позивача були надані належні та допустимі докази на підтвердження заявленого розміру витрат, пов`язаних з правовою допомогою, співмірності обсягу послуг, наданих адвокатом. За умовами вказаного вище договору між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» вартість наданих послуг була визначена у фіксованому розмірі згідно складеного акта наданих послуг із відображенням у ньому опису наданих послуг.

Також судом першої інстанції правильно враховано часткове задоволення позову та стягнено з відповідача витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про відшкодування витрат на правничу допомогу була подана позивачем тільки 15 червня 2023 року в порушення ч. 8 ст. 141 ЦПК України не заслуговують на увагу, оскільки 15 червня 2023 року є датою реєстрації заяви, а саму заяву було направлено до суду першої інстанції 8 червня 2023 року, тобто в межах п`ятиденного строку.

Також апеляційним судом було встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не подавав.

Таким чином, наведені у апеляційній скарзі доводи позивача щодо неправомірності додаткового рішення є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення, в якості третіх осіб ОСОБА_3 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Блек Марк».

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 5 червня 2023 року та додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана

СуддіК. П. Приходько
С.О. Журба