Справа № 333/7934/24
Провадження 2-о/333/523/24
РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69104, м. Запоріжжя, вул. Ситова, буд. 11, ), про встановлення факту смерті особи, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2024 року адвокат Ігнатов Є.Є., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час у зв`язку з неможливістю реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бобо-Діуласо Буркіна-Фасо (Західна Африка), був бальзамований у відділі моргу Госпітального Університету Центру Суро Сану ( ОСОБА_3 , та 28.05.2023 року кремований ТОВ «Ростовська національна меморіальна організація».

ОСОБА_2 був похований 10.06.2023 року в м. Мелітополі Запорізької області, яке на цей час є фактично тимчасово окупованою територією України.

Оскільки смерть ОСОБА_2 настала в іноземній державі (м. Бобо-Діуласо Республіки Буркіна Фасо, Західна Африка), а свідоцтво про смерть та інші медичні документи легалізовані консульською установою за кордоном для використання в Російській Федерації, вказані документи не можуть бути прийняті органом державної реєстрації актів цивільного стану України для реєстрації смерті.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 є підставою для настання правових наслідків, серед яких вступ у спадщину після померлого та інші правові наслідки. З цих підстав ОСОБА_1 просить суд встановити факт смерті її чоловіка.

Ухвалою суду від 10.09.2024 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку окремого провадження.

13.09.2024 року від представника ОСОБА_4 до суду надійшли додаткові пояснення по справі, згідно яких ОСОБА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_2 здійснювала всі заходи для можливості перевезення тіла померлого та його поховання за місцем його проживання та реєстрації, а саме в м. Мелітополі Запорізької області.

Оскільки у Буркіна-Фасо немає Українського посольства, а м. Мелітополь Запорізької області є тимчасово окупованою територією, ОСОБА_1 змушена була звернутись саме до Російського посольства для того, щоб вона змогла перевезти тіло свого чоловіка до м. Мелітополя.

Крім того, представник звернув увагу суду на те, що ОСОБА_2 жодним чином не пов`язаний з будь-якими терористичними організаціями («Вагнер» чи інші), до смерті працював в комерційній авіалінії ОСОБА_5 на посаді борттехніка.

Через той факт, що смерть ОСОБА_2 настала в Республіці ОСОБА_5 , кремація його тіла відбулась на території російської федерації, а поховання праху на тимчасово окупованій території України, заявниця позбавлена можливості зареєструвати смерть чоловіка у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України у зв`язку з неможливістю здійснити легалізацію медичних документів (свідоцтва про смерть) за кордоном для використання в Україні.

Представник ОСОБА_4 просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бобо-Діуласо Республіки Буркіна-Фасо (Західна Африка).

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в заяві про встановлення факту смерті зазначено про її розгляд за відсутності заявниці та її представника.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення вказаної заяви, з огляду на таке.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі ст.293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року № 545.

Відповідно до положень вказаного вище наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У зв`язку з відсутністю Українського Посольства в Республіці Буркіна-Фасо (Західна Африка), інтереси громадян України захищає Посольство України в Тунісі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 26.05.1989 року Мелітопольським міським відділом ЗАЦС Запорізької області, серія НОМЕР_2 , актовий запис №686.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бобо-Діуласо Республіки Буркіна-Фасо (Західна Африка). Зазначена обставина підтверджується сертифікатом причини смерті, згідно якого Доктором Рамде с. Ричардом, лікарем терапевтом на службі в Клініці Св. Леопольда підтверджено, що ним констатована смерть пана ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, заявницею надані сертифікати неконтагіозності та бальзамування, які також підтверджують смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бобо-Діуласо.

Вказані документи долучені до заяви з перекладом з французької на російську мову, засвідченим першим секретарем Посольства російської федерації в Республіці Кот д`Івуар та Буркіна-Фасо.

Тіло померлого ОСОБА_2 було кремовано 28.05.2023 року, реєстраційний номер кремації 1710/587/67/2023/28052023, що підтверджується довідкою про кремацію №1710 від 28.05.2023 року, виданою ТОВ «Ростовська національна меморіальна організація» для надання можливості захоронення праху на кладовищі.

Згідно акту про відсутність сторонніх вкладень в капсулі з прахом від 28.05.2023 року, виданим ТОВ «Ростовська національна меморіальна організація», тіло померлого ОСОБА_2 було кремовано, а прах виданий ОСОБА_1 .

10.06.2023 року на кладовищі Нове-2, розташованому в Мелітопольському районі Запорізької області, ОСОБА_2 було поховано на підставі заяви ОСОБА_1 директору МУП «Ритуальна служба» ВЦА м. Мелітополя та договору замовлення на організацію проведення поховання.

Вказані документи про поховання ОСОБА_2 , видані за формою, встановленою законодавством російської федерації, яка є неприйнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану, а тому суд приймає їх до уваги лише з метою захисту прав заявниці.

Статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 18 жовтня 2010 р. № 52/5 (з відповідними змінами та доповненнями) підставою для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

У судовому засіданні встановлено, що заявницею не надано оригіналу лікарської довідки про смерть, яка відповідає затвердженій в установленому законодавством України порядку формі.

Водночас, вважаю, що у заявниці відсутня об`єктивна можливість надати вказані документи, у зв`язку з неможливістю консульської легалізації документів про смерть її чоловіка, яка настала в Республіці Буркіна-Фасо, кремація тіла померлого відбулась на території російської федерації, а поховання праху здійснено на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2021 року у справі № 367/2656/20, суд касаційної інстанції зазначив, що відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження.

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

З урахуванням встановлених судом обставин, а саме, що ОСОБА_2 помер в м. Бобо-Діуласо Республіка Буркіна-Фасо, його тіло кремоване в Ростовській області Російської Федерації, а поховання праху здійснено на тимчасово окупованій території України (м. Мелітополь Запорізької області), заявниця не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи оригіналів документів, встановленої форми про смерть та, відповідно, на їх підставі зареєструвати смерть чоловіка ОСОБА_2 в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд дійшов до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, що є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69104, м. Запоріжжя, вул. Ситова, буд. 11, ), про встановлення факту смерті особи задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бобо-Діуласо Республіки Буркіна-Фасо (Західна Африка) громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішеньhttp://reyestr.court.gov.ua/з посиланням на номер справи.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С.Холод