Справа № 196/990/23
№ провадження 2/196/44/2024
30 січня 2024 року смт Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Костюкова Д.Г.
за участю секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,
позивачки: ОСОБА_1 ,
відповідачки: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду смт Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно за законом, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно за законом.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 (копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 31.03.2020 року).
Її батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 29.12.2010 року).
Батьки заповітів не складали. Спадкоємцями за законом є вона та її сестра.
В 2020 році вона звернулась до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері ОСОБА_3
20 лютого 2023 року державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та в зв`язку з невстановленням родинних відносин з померлою.
Факт родинних відносин з померлими батьками не підтверджується. В свідоцтві про народження в графі батько вказано " ОСОБА_4 ", в графі мати " ОСОБА_5 ". В свідоцтвах про смерть батьки вказані " ОСОБА_4 ", " ОСОБА_3 ". В свідоцтві про шлюб зазначено " ОСОБА_6 ".
В державному реєстрі речових прав вказаний будинок не зареєстровано, тому правовстановлюючі документи не було видано. При технічному огляді двору і складанні технічного паспорту на житловий будинок було виявлено, що самовільні побудови чи реконструкції відсутні, так як всі будівлі та споруди були побудовані до 1992 року.
Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не приватизована.
Згідно довідки №109 від 06.02.2023 р., виданої виконкомом Могилівської сільської ради, в погосподарській книзі №18 за 1986-1990 роки " ОСОБА_4 " є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а " ОСОБА_3 " зазначена як дружина власника (запис зроблено станом на 01.01.1986р.). Погосподарські книги, які велись до 1986 р. точної адреси будинків не мають (не містять назву вулиць), а тому ідентифікувати власника та будинок неможливо.
З 01.01.1986 року виконавчим комітетом Могилівської сільської ради офіційно підтверджено, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Ринкова вартість житлового будинку з господарським будівлями та спорудами складає 195 847 грн.
На підставі викладеного, прохає встановити факт родинних відносин між нею та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а саме, що вона донька померлої. Визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , спадкоємцем якого згідно закону була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді від 28.08.2023 року прийняти до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно за законом з призначенням в підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 19.09.2023 року за клопотанням позивача витребувано від державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. належним чином завірені копії спадкових справ після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 23.10.2023 року закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно за законом та призначено справу до розгляду по суті.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала задовольнити. В подальшому подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала повністю, пояснила, що вона з відповідачкою рідні сестри, а померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 їхні батьки. Державний нотаріус відмовив рідній сестрі ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки не встановлені родинні відносини з померлою матір`ю, та відсутні документи на будинок; вказала, що будинок батьки побудували в 1960-х роках, документів на будинок немає. В подальшому подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , добре знає сторони по справі, вони є сусідами, позивачка ОСОБА_1 проживає із нею по сусідству через два будинки. Знає ОСОБА_1 з 1998-1999 років, знала померлих батьків позивачки і відповідачки. Вказала, що її бабуся та померлий батько позивачки ОСОБА_4 були однокласниками, а позивачка ОСОБА_1 із відповідачкою ОСОБА_2 рідні сестри, а померла ОСОБА_3 є їх матір`ю.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що йому достовірно відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доньками померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Знає сім`ю ОСОБА_10 з 1980 років. З померлим ОСОБА_7 він працював в 1980 роках в гаражі, підтверджує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рідні сестри, а померла ОСОБА_3 їхня мати.
Представник відповідача Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву, в якій прохали розглянути справу у відсутність представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, з`ясувавши правову позицію сторін, заслухавши свідків, перевіривши доводи сторін, даючи оцінку доказам у їх сукупності об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 (копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 31.03.2020 року) (а.с.19).
Батько позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 29.12.2010 року) (а.с.18).
Батьки позивачки заповітів не складали. Спадкоємцями за законом після смерті матері ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.02.2023р. позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та невстановленням родинних відносин з померлою (а.с.14).
Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 25.05.2023 року №987, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 з 13.09.1978 року (згідно погосподарської книги №14 о/р №906 за 2006-2010р.р.). Разом з ним була зареєстрована та постійно мешкала його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.15).
Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 25.05.2023 року №988 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті була зареєстрована і постійно проживала в АДРЕСА_1 з 13.09.1978 року, на день смерті мешкала одна (а.с.16).
Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 від 28.09.1961р. в графі громадянка зазначено " ОСОБА_6 " (а.с.20).
В свідоцтві про народження ОСОБА_11 серія НОМЕР_4 від 22.02.1965р. в графі мати зазначено " ОСОБА_5 " (а.с.21).
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_5 від 08.02.2023 року шлюб ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розірвано 14.12.1988 року (а.с.23).
Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_6 від 18.03.2015 року ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєструвала шлюб 18.12.1994 року з ОСОБА_15 , прізвище після реєстрації шлюбу дружини " ОСОБА_16 " (а.с.24).
В свідоцтві про народження ОСОБА_17 (прізвище змінено на " ОСОБА_18 " згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_7 від 23.11.1985р. (а.с.25)) серія НОМЕР_8 від 17.10.1961 року в графі мати зазначено " ОСОБА_5 " (а.с.25).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Факт родинних відносин між фізичними особами суд встановлює у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для позивача: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації.
Вказаний в позові факт позивачці необхідно встановити з метою оформлення спадкових прав, іншим шляхом встановити його неможливо.
За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановити позивачка, підтверджується показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , наданими в судовому засіданні, згідно яких позивачка ОСОБА_1 дійсно є донькою померлої ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що вимога позивачки про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Виходячи зі змісту ст.392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною 1 статті 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.
Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до частини 4 статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з наступними змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані (пункт 6 Інструкції).
Разом з тим, Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.
Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року) не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.
Відповідно до відповіді на запит КП "Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" від 29.11.2022р. №274 повідомляють, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 , ні за ким не зареєстрований. Житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами - побудовані до 05 серпня 1992 року, таке будівництво регулюється Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, що не є самочинним (а.с.27).
До матеріалів справи долучено копію технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , замовником якого є ОСОБА_1 (а.с.28-31).
Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №109 від 06.02.2023 року ОСОБА_1 про те, що згідно погосподарської книги №20 о/р №0935-1 за 2011-2015р.р. власником житлового будинку АДРЕСА_1 вказано ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на день смерті проживав з дружиною ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Погосподарські книги до 1986 року не містять назву вулиць, тому ідентифікувати власника і точну адресу житлового будинку неможливо. Згідно погосподарських книг: №18о/р №1342 за 1986-1990р.р.; №32 о/р №1257 за 1991-1995 р.р.; №23 о/р №1163 за 1996-2000р.р., №17 о/р №1054 за 2001-2005р.р., №14 о/р № НОМЕР_9 за 2006-2010р.р. власником житлового будинку АДРЕСА_1 вказано ОСОБА_4 (а.с.32).
Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 25.05.2023 року №987, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 з 13.09.1978 року (згідно погосподарської книги №14 о/р №906 за 2006-2010р.р.). Разом з ним була зареєстрована та постійно мешкала його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за записами в погосподарських книгах ОСОБА_4 та ОСОБА_3 землю біля житлового будинку не приватизовували (а.с.15).
Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_2 . Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори у встановлений законом строк (а.с.54).
З огляду на викладене вище, з урахуванням встановлених судом обставин справи та враховуючи особливості оформлення права власності на житлові, садові, дачні будинки та господарські будівлі, які побудовані до 05 серпня 1992 року, відповідно до наведених вище нормативних актів, суд вважає, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , належав батьку позивачки - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ввійшов до складу спадкової маси після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Отже, оскільки позивачка є спадкоємцем першої черги за законом на майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка бажає оформити свої спадкові права, а її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб,відповідачі позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги.
При вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується позиція позивачки не стягувати судовий збір із відповідачів.
Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно за законом задовольнити повністю.
Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серія НОМЕР_10 , виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 23 травня 1996 року, РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , є донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпро Соборний район Дніпропетровська область.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серія НОМЕР_10 , виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 23 травня 1996 року, РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.01.2024 року.

Суддя: Д.Г.Костюков