Справа № 570/154/24
Номер провадження 2/570/439/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю: секретаря судових засідань Гречки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач не має можливості оформити спадкові права через розбіжність у написанні дати його народження у заповіті та фактичної дати народження. Окрім того, позивачем з поважних причин був пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Тому представник позивача звернулася з позовом, та просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності заповіту її довірителю і визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, що у ньому викладені.

Представник позивача позов підтримала.

Представник відповідача подав заяву, згідно якої просить справу розглядати без їх участі.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення, приватного будинку, а також автомобіля, що належали йому на праві приватної власності, що підтверджується витягами з реєстру, свідоцтвом про право на спадщину та технічним паспортом автомобіля. Про існування іншого майна, щоб належало йому не відомо.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, який був посвідчений у Шпанівській сільській раді Рівненського району Рівненської області, згідно з яким усе належне йому майно, що належатиме йому на день його смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом. Таким чином, при написанні заповіту спадкодавець припустився помилки у написанні дати народження позивача.

ОСОБА_1 є онуком спадкодавця ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , відповідно до якого батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В свою чергу, ОСОБА_4 є донькою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_3 . При одруженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_4 .

У судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали показання про те, що знали ОСОБА_9 , і він говорив про те, що заповість своє майно онуку, тобто позивачеві у справі. Іншого онука ОСОБА_1 , але з датою народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , немає. У дідуся був лише онук ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно витягу зі Спадкового реєстру, спадкова справа щодо майна ОСОБА_2 не заводилася.

Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Отже при розгляді справи було встановлено, що при посвідченні заповіту від імені ОСОБА_2 була допущена помилка у написанні дати народження позивача. Тому позовні вимоги про встановлення факту належності заповіту підлягають до задоволення.

Щодо решти заявлених позовних вимог.

Позивач не знав про наявність заповіту, тому він вважав, що майно будуть спадкувати спадкоємці першої черги за законом.

Однак, напередодні новорічних свят позивач з мамою здійснював прибирання у будинку діда та випадково знайшов заповіт. Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не знав про існування вказаного заповіту, одразу після його знаходження в речах спадкодавця він звернувся до нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини, проте отримав усну відмову.

02 січня 2024 року позивач отримав лист № 01/01-16 від приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Деренька Романа Івановича. У вказаному повідомленні нотаріус зазначив, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини і для надання додаткового строку потрібно звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 зазначено, що, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Серед поважних причин у практиці Верховного Суду зазначено необізнаність спадкоємця про наявність заповіту (такий правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17 та підтриманий у постановах ВС/КЦС: від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; від 17.03.2021 у справі № 308/4272/19; від 22.02.2021 у справі № 644/7785/19).

Коли позивач довідався про заповіт та його зміст, то він одразу звернувся до нотаріуса, але вже станом на той час строк для прийняття спадщини був пропущений, що призвело до необхідності звернутися до суду з цим позовом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Верховний Суд наголошує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За наведеного у суду наявні підставим для задоволення іншої частини позовних вимог.

Розподіл судових витрат між сторонами має відбуватися за правилами статті 141 ЦПК України. Позивач не заявив про те, щоб понесені ним судові витрати були стягнуті з відповідача на його користь. Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивач не бажає відшкодовувати понесені ним судові витрати. А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі волі позивача. Таким чином понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на нього.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволити повністю.

Встановити факт належності заповіту від імені ОСОБА_2 , посвідченого секретарем виконавчого комітету Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області 07.06.2018 року, зареєстровано в реєстрі за №55, в якому спадкоємцем зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканець АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області (вул. Шкільна, 1, село Шпанів Рівненського району Рівненської області).

Суддя Красовський О.О.