Єдиний унікальний номер 725/5266/22
Номер провадження 6/725/129/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду, в обґрунтування якої вказував, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.11.2022 року у справі за його позовом до ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення коштів, його позовні вимоги задоволено, та стягнуто з ДП «СхідГЗК» на його користь одноразову грошову допомогу у розмірі 180 000 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1 800 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

В подальшому, постановою Чернівецького апеляційного суду від 09.02.2023 рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 10.11.2022 року, залишено без змін.

Крім того, ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 31.01.2023 року у справі за його позовом накладено арешт на кран автомобільний, МКАТ-40, 1989 р.в., держ. номер НОМЕР_1 , інвентарний номер НОМЕР_2 , vin- НОМЕР_3 , як захід забезпечення позову та в подальшому, ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 09.02.2023 відмовлено у задоволенні заяви ДП «СхідГЗК» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 31.01.2023 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП «СхідГЗК» на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 31.01.2023 року у справі 725/5266/22.

16.02.2023 Першотравневим районним судом м. Чернівців видано виконавчий лист у справі №725/5266/22.

Також вказував, що з метою добровільного виконання рішення суду, він звернувся до відповідача із відповідною заявою однак ДП «СхідГЗК» повідомило його про те, що питання щодо виплат одноразової грошової допомоги працівникам відповідно до п. 5.15 колективного договору Положення про умови виплати одноразової грошової допомоги за багаторічну сумлінну працю при звільненні з ДП «СхідГЗК» у зв`язку із виходом на пенсію буде вирішуватися орієнтовно в квітні 2023 року на конференції трудового колективу щодо внесення змін до положення.

При цьому, станом на 13.10.2023 року про жодне рішення ДП «СхідГЗК» з цього приводу його не повідомило, а рішення суду від 10.11.2022 року залишається не виконаним.

Крім того, зазначав, що 07.04.2023 року за його заявою на підставі виконавчого листа, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців, відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №71497879, та державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №71497879 до зведеного виконавчого провадження №670676611.

З метою забезпечення збереження майна та недопущення пошкодження чи втрати його в процесі експлуатації, 19.04.2023 року він звернувся до державного виконавця, з проханням, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заборонити боржнику ДП «СхідГЗК» користуватися майном, яке належить йому на праві приватної власності, зокрема, краном автомобільним, МКАТ-40, 1989 р.в., держ.номер НОМЕР_1 , інвентарний номер НОМЕР_2 , vin-code НОМЕР_4 , на який, згідно з ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 31.01.2023, накладено арешт як захід забезпечення позову.

При цьому, державний виконавець в межах зведеного виконавчого провадження наклав повторний арешт на транспортний засіб, який вже знаходився під арештом в межах забезпечення його позову до ДП «СхідГЗК», однак при цьому не вирішив питання щодо заборони користування майном, на яке накладено арешт, та жодних інших дій для забезпечення виконання судового рішення у період з травня 2023 року по дату звернення до суду з вказаною заявою виконавцем не вживалися.

На підставі вищевикладеного, а також вказуючи на те, що факт значної тривалості виконавчого провадження та недосягнення ефективного результату в процесі виконання судового рішення свідчить про об`єктивну неможливість належного та ефективного, а також своєчасного виконання судового рішення, зважаючи на існування зведеного виконавчого провадження та наявність більше 700 стягувачів, просив суд змінити спосіб виконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.11.2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення коштів на звернення стягнення на майно відповідача, зокрема кран автомобільний, МКАТ-40, 1989 р.в., держ. номер НОМЕР_1 , інвентарний номер НОМЕР_2 , vin- НОМЕР_3 в межах належних йому сум грошових коштів.

Представник ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» не погоджуючись із поданою заяву направив на адресу суду письмовий відзив на заяву про зміну способу виконання рішення, а також письмові заяви по суті, в яких зазначив, що судове рішення, що набрало законної сили стає незмінним (неспростованим), тобто воно не може бути скасоване (змінене) судом, що його прийняв. Крім того, зазначав, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, тому просив у задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, а також частково дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Крім того, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

При цьому, стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції.

При цьому, з матеріалів справи убачається, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 09.02.2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ДП «СхідГЗК» на його користь одноразову грошову допомогу у розмірі 180 000 грн., а також судові витрати в розмірі 1 800 грн., та 5 000 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Таким чином, вищевказане рішення суду набрало законної сили та 7 квітня 2023 року на підставі виконавчого листа, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці пред`явлено до примусового виконання й відповідно державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 71497879 з одночасним приєднанням даного виконавчого провадження до зведеного № 670676611.

Зокрема, звертаючись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, заявник як на підставу заявлених вимог посилався на неправомірні дії державного виконавця, які полягають у невжитті державним виконавцем заходів щодо примусового виконання рішення суду про стягнення на його користь грошових виплат, у тому числі відмова у зверненні до суду із заявою про зміну способу виконання рішення. Також вказував на наявність підстав для зміни способу виконання рішення суду наявність зведеного виконавчого провадження, а саме наявність великої кількості невиконаних зобов`язань боржника, що унеможливлює задоволення його вимог при зверненні стягненні на арештоване майно боржника, а тому зважаючи на те, що в рамках розгляду справи за його позовом було накладено арешт на кран автомобільний, просив змінити спосіб виконання рішення Першотравневого районного суду від 10 листопада 2022 року із стягнення з ДП «СхідГЗК» грошових коштів на звернення стягнення на майно відповідача, зокрема кран автомобільний, МКАТ-40, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 в межах належних йому сум грошових коштів.

Так, згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Статтею 267 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Забезпечення виконання рішення здійснюється в порядку забезпечення позову. Забезпечення виконання рішення скасовується після повного виконання відповідачем рішення суду.

Частинами 1-3 ст. 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Аналогічні приписи містяться у ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», за змістом якої за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Таким чином, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Верховний Суд у постановах від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16-ц та від 06 червня 2018 року у справі № 522/21465/15-ц дійшов висновку, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Отже, зміна способу та порядку виконання рішення суду це визначена законом послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання рішення суду визначається на підставі ст. 16 ЦК України. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання судового рішення суд не може змінювати останнє по суті.

Таким чином, спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

При вирішенні питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен з`ясовувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 2-55/10.

Отже, для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки, змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті (постанова Верховного суду України від 25 листопада 2015 року у справі №6-1829цс15, постанова Касаційного господарського суду від 11 квітня 2018 року у справі № 904/1478/15).

Чинне законодавство пов`язує можливість відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суду лише за умов доведення заявником існування обставин, що ускладнюють виконання або роблять його неможливим.

Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Таким чином, положення ст. 435 ЦПК України не передбачають права суду та можливості для нього зміни резолютивної частини раніше ухваленого рішення. Вирішуючи питання про зміну способу або порядку виконання рішення суд не вправі ухвалити фактично нове рішення щодо нового чи іншого предмету позову та щодо іншої особи.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, заявником не зазначено та не надано суду жодних доказів щодо наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його виконання неможливим у спосіб, встановлений судом.

Заявником не доведено використання абсолютно всіх можливих засобів для виконання рішення.

Таким чином, судом при розгляді заяви не здобуто доказів існування абсолютної неможливості виконання рішення суду у спосіб, встановлений у ньому, оскільки за рішенням суду на користь позивача з відповідача стягнуто певну суму коштів. Стягувачем не надано доказів неможливості отримання цих коштів після продажу державним виконавцем арештованого майна товариства, у тому числі автомобільного крану у визначений законом спосіб в порядку примусового виконання рішення суду.

Також матеріали справи не містять відомостей щодо оцінки арештованого майна у рамках виконавчого провадження, у тому числі й крану автомобільного МКАТ-40, 1989 р.в., держ. номер НОМЕР_1 , інвентарний номер НОМЕР_2 , vin- НОМЕР_3 .

При цьому, не погоджуючись із діями державного виконавця в рамках виконавчого провадження, у тому числі й щодо строків виконання судових рішень та вжиття передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» процедур, у тому числі й в частині арешту майна та подальшого його продажу, а також дотримання державним виконавцем положень Закону України « Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», заявник не позбавлений можливості звернення до суду із відповідними скаргами в межах контролю за виконанням судового рішення.

Зважаючи на вищевказані вимоги закону, а також мотиви заяви ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що у разі задоволення заяви стягувача та зміни способу та порядку виконання рішення суду зі «стягнення заборгованості» на «звернення стягнення» відбудеться зміна рішення суду по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішення питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що є неприпустимим й відповідно своєю заявою позивач просить суд фактично, ухвалити нове рішення по даній справі.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що заявник не довів обґрунтування своєї заяви щодо наявності виняткових обставин та об`єктивних причин, які можуть бути підставою для зміни способу та порядку виконання рішення суду, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 267, 435 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення коштів, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н.В. Піхало