Справа № 345/2598/14-ц
Провадження № 22-ц/4808/115/24
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Мальцевої Є.Є.,

суддів Девляшевського В.А., Луганської В.М.,

секретар Струтинська Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Яковишина Зіновія Васильовича на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про спонукання до виконання зобов`язання за мировою угодою та стягнення заборгованості за нею,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2014 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області заочним рішенням задовольнив позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та зобов`язав відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виконати умови мирової угоди затвердженої 27.10.2010р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області; стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за мировою угодою затвердженою 27.10.2010р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області у розмірі 734 314,59 грн. та судовий збір у розмірі 3654,00грн., що був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, а всього 737968,59 грн.

12.03.2015 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області додатковим рішенням задовольнив заяву позивача та вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь АТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за мировою угодою, затвердженою 27.10.2010 року Калуським міськрайонний судом Івано-Франківської області у розмірі 734 314, 59 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь АТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за мировою угодою, затвердженою 27.10.2010 року Калуським міськрайонний судом Івано-Франківської області у розмірі 734 314, 59 грн.

21.01.2021 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області ухвалою замінив стягувача, а саме АТ «Банк «Фінанси та Кредит» його правонаступником Державною іпотечною установою, у виконавчих провадженнях по цивільній справі № 352/2598/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про спонукання до виконання зобов`язання за мировою угодою та стягнення заборгованості нею.

05.07.2023 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2014 року в цивільній справі №345/2598/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про спонукання до виконання зобов`язання за мировою угодою та стягнення заборгованості за нею - скасував, а справу призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

21.09.2023 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області додатковим рішенням додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.03.2015 року за заявою АТ «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №345/2598/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про спонукання до виконання зобов`язання за мировою угодою та стягнення заборгованості за нею скасував та прийняв нове рішення по справі, яким в задоволенні заяви АТ «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №345/2598/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про спонукання до виконання зобов`язання за мировою угодою та стягнення заборгованості за нею відмовив.

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.10.2010 р. по справі № 2-1822/10р в порядку ст. 175 ЦПК України, затверджено мирову угоду, укладену між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . Згідно з умовами Мирової угоди сторонами погоджено суму боргу за кредитним договором №110/08-К19 від 28.01.2008 р., яка на момент укладення даної угоди складала 702 008,46 грн. (410 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою (тілом) кредиту, 107 238,65 - заборгованість за відсотками та 184 769,81 грн. - пеня). Окрім того, умовами Мирової угоди, затвердженої судом, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зобов`язувались погашати вказану заборгованість (прострочену та строкову) по сплаті основного боргу, відсотків та пені в порядку та строки передбачені графіком. Згідно узгодженого графіку погашення заборгованості, боржниками щомісячно сплачується по 8 223,52 грн. з 01.11.2010 р. по 28.02.2023 р. щодо сплати основної суми кредиту та відсотків і 184 769,81 грн. з 01.12.2010 р. по 28.12.2023 р. щодо сплати пені; враховуючи той факт, що мирова угода укладена на підставі Кредитного договору, який ніким не визнаний недійсним та дія його продовжується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» має право на отримання відсотків від суми позики у розмірі встановленому кредитним договором; на даний час, не зважаючи на досягненні домовленості, відповідачами порушені зобов`язання по сплаті заборгованості, не повернуті кредитні кошти в порядку та строки, передбачені мировою угодою, а тому на час пред`явлення позову за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рахується непогашена заборгованість, що складається з заборгованості по тілу кредиту - 406 433,53 грн., та заборгованості за процентами - 143 111,25 грн.. У зв`язку із невиконанням та повною відмовою відповідачів від мирової угоди 25.03.2014 р. банком направлено їм листи - вимоги про погашення заборгованості за мировою угодою, що отримані ними 29.09.2014 р. та залишені без задоволення.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2023 року позов задоволений.

Відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зобов`язано виконати умови мирової угоди, затвердженої 27.10.2010р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за мировою угодою, затвердженою 27.10.2010 року Калуським міськрайонний судом Івано-Франківської області у розмірі 734 314, 59 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи по 1 218 грн. судових витрат з кожного.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Яковишин З.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Так, апелянт вказує, що провадження у справі відкрито з порушенням норм процесуального права. 28.05.2014 року ухвалою Калуського міськрайонного суду було відмовлено у відкритті провадження за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про спонукання до виконання зобов`язання за мировою угодою та стягнення заборгованості. Ухвала набрала законної сили.

Всупереч вимогам закону позивач в липні 2014 року звернувся до суду з аналогічним позовом, і у справі відкрито провадження, спір розглянутий по суті, незважаючи на те, що сторони, предмет і підстави позову є тотожними.

Крім того, суд не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню. Так, суд не врахував, що перебіг строку позовної давності для кожного платежу починається окремо.

Позов подано 26.05.2014 року також після спливу строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідачі в судове засідання не явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Яковишина З.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника Державної Іпотечної установи Єрохіна О.П., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Судом встановлено, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.10.2010 р. по справі № 2-1822/10р в порядку ст. 175 ЦПК України, затверджено мирову угоду, укладену між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 .. При укладенні мирової угоди сторони розуміли, що вона за своєю природою є досягненою в ході судового розгляду і під контролем суду, заснованою на взаємних поступках цивільно - правовою угодою, яка визначає їх права та обов`язки, є двостороннім волевиявленням сторін і спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених угодою. Згідно з умовами Мирової угоди сторонами погоджено суму боргу за кредитним договором №110/08-К19 від 28.01.2008р., яка на момент укладення даної угоди складала 702 008,46 грн. (410 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою (тілом) кредиту, 107 238,65 грн - заборгованість за відсотками та пеня 184 769,81 грн.). Окрім того, умовами Мирової угоди, затвердженої судом, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зобов`язувались погашати вказану заборгованість (прострочену та строкову) по сплаті основного боргу, відсотків та пені в порядку та строки, передбачені графіком угоди.

Згідно з графіком погашення заборгованості боржники зобов`язані щомісячно сплачувати по 8 223,52 грн. на погашення боргу по кредиту та строковим відсоткам, по 729,52 грн щомісячно на погашення боргу за відсотками за період з 01.11.2010 р. по 28.12.2022 р. щодо сплати основної суми кредиту та відсотків і всю суму пені 184 769,81 грн. станом на 28.12.2023 р. (т.1 а.с.5-11, 151-155).

На час подання позовної заяви 07.07.2014 року, незважаючи на досягнуті домовленості, відповідачами порушені зобов`язання по сплаті заборгованості, не повернуті кредитні кошти в порядку та строки, передбачені мировою угодою, а тому на час пред`явлення позову до суду позивач нарахував за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість, що складається з заборгованості по тілу кредиту 406 433,53 гр, заборгованості за процентами 143 111,25 грн., яка змінилася у зв`язку із невиконанням умов Мирової угоди, і пені 184 769,81 грн.

У зв`язку із невиконанням відповідачами мирової угоди, 25.03.2014 р. банком направлено їм листи - вимоги про погашення заборгованості за мировою угодою. Такі листи отримані боржниками 29.09.2014 р., вимоги кредитодавця не виконані.

Суд виходив з наступних норм права.

За змістом ст. 202 ЦК України затверджена судом мирова угода є багатостороннім правочином, який відповідно до ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, тобто, мирова угода це викладена письмово домовленість сторін про заміну зобов`язання, що становить предмет позову, новим зобов`язанням, метою якого є врегулювання спору.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 615 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, у разі невиконання боржником умов мирової угоди, і якщо така угода не розірвана, у кредитора виникає право вимагати оплату боргу на загальних підставах, тобто через позовне провадження.

Оскільки сама мирова угода являє собою не лише судову процедуру, а й угоду (багатосторонню), в своїй основі вона носить характер договору, в якому мають місце цивільні правовідносини. Тому мирова угода є підставою для виникнення нових грошових зобов`язань, умови та порядок виконання яких закріплюються в угоді.

Мирова угода від 27.10.2010 року затверджена ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі №2-1822/10, не розірвана у передбаченому законом порядку.

Оскільки відповідачами не спростовані обставини справи, а саме те, що вони своїх зобов`язань щодо перерахування на рахунок позивача відповідних платежів у відповідності до умов мирової угоди не виконали, доказів сплати суми заборгованості суду не надали, то суд прийшов до висновку, що позивач має законне право вимагати від відповідачів сплати непогашеної суми заборгованості за грошовим зобов`язанням, і тому позов підлягає задовленню в повному обсязі.

При цьому суд помилково керувався нормами ч.2 статті 1050 ЦК України, яка встановлює, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати відсотків. оскільки правовідносини мж сторонами не стосуються позики, а замінені іншими правовідносинами зобов`язаннями за мировою угодою, і сума неустойки входить в узгоджені мировою угодою визнані боржниками зобов`язання, тому не вимагає окремого обгрунтування нормою статті 611 ЦК України.

Однак висновок суду про те, що відповідачі мають грошові зобов`язання, встановлені мировою угодою, які вони не виконали, і тому порушене право позивача підлягає захисту, є правильним, відповідає положенням статей 509,610 ЦК України.

Крім того, на час перегляду справи в апеляційній інстанції настав строк виконання зобов`язання в повному обсязі.

Судом правильно не взято до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бойко Р.Б. на те, що сторони, предмет і підстава позову у справі №345/2059/14-ц і у справі №345/2598/14-ц, є тотожними, а тому провадження у цій справі відкрито помилково.

Судом зазначено, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.10.2010 р. по справі № 2-1822/10р в порядку ст. 175 ЦПК України, затверджено мирову угоду між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачами по цій справі.

28.05.2014 р. Калуський міськрайонним суд Івано-Франківської області виніс ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі №345/2059/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про спонукання до виконання зобов`язань за мировою угодою та стягнення заборгованості за нею. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд посилався на те, що питання стягнення тіла кредиту та заборгованості по процентах по кредитному договору №110/08-К19 від 28 січня 2008 року вирішено Мировою угодою, затвердженою Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 27.10.2010 р., а тому відмовив у відкритті провадження, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України в редакції, яка була чинною на той час. (т.2 а.с.3)

Судом не було взято до уваги, що позовні вимоги стосувалися спонукання виконання зобов`язання, а не тільки стягнення заборгованості, і на час постановлення ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.10.2010 р. по справі № 2-1822/10 про визнання мирової угоди, вона не відносилася до судових рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Тобто, суд незаконно відмовив у відкритті провадження у справі, але ухвала від 28.05.2014 року ніким не оскаржувалася.

Відповідно, судом правильно 08.07.2014 року було відкрито провадження у даній справі з урахуванням того, що права позивача в інший спосіб не могли бути захищені, і аналогічні доводи апеляційної скарги колегію суддів до інших висновків не привели.

Таким чином, неможливо не погодитися із позицією суду першої інстанції про наявність підстав для звернення до суду позивача з такими вимогами і про обгрунтованість вимог про стягнення заборгованості за зобов`язанням мировою угодою.

Разом з тим, перевіряючи рішення суду з урахуванням доводів апелянта про пропуск позивачем строку позовної давності для подібних вимог, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Зі справи вбачається, що відповідачем заявлено про застосування спливу строку позовної давності.

Статтею 253 та частиною 1 статті 254 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Відповідно до статті 257 та частини 4 статті 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.10.2010 р. по справі № 2-1822/10 в порядку ст. 175 ЦПК України, затверджено мирову угоду, укладену між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ..

За умовами Мирової угоди відповідачі зобов`язуються до 28.12.2023 року повністю повернути позивачу кредитні ресурси за кредитним договором від 28.01.2008 року №110/08-К19 та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Виконання умов мирової угоди стосовно виплати грошового зобов`язання суми боргу по тілу кредиту і по відсотках узгоджено періодами у відповідності до графіка погашення - з 01 листопада 2010 року кожного місяця сумами по 8223,52 грн і по 729,52 грн щомісмячно по 10.12.2022 року, а погашення пені до 28.12.2023 року в повному обсязі без розбивки на періодичні платежі.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України).

Статтею 253 та частиною 1 статті 254 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Відповідно до статті 257 та частини 4 статті 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Представником відповідача ОСОБА_1 було заявлено суду про застосування строку позовної давності (т.2 а.с.83).

Початок виконання зобов`язань для відповідачів за мировою угодою починався в листопаді 2010 року.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Строки внесення щомісячних платежів для виконання грошового зобов`язання визначені графіком в мировій угоді, яку уклали сторони. Отже, оскільки вказаною угодою встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок внесення певної єдиної суми щомісячно, то право вважається порушеним з моменту недотримання відповідачами строку внесення кожної чергової суми для погашення заборгованості сум тіла кредиту та відсотків, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання кожного з цих зобов`язань.

Строк виплат, передбачених мировою угодою, які просить стягнути позивач, визначений з 01.11.2010 по 28.12.2023. Позивач «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з цим позовом лише 07.07.2014 року.

Відповідно до ст.ст..257, 267 ЦК України строк позовної давності для позивача обмежений трьома роками до звернення до суду. Отже, оскільки розмір спірних сум розрахований до 28.12.2023 року, і строк позовної давності сплинув тільки до вимог в межах трирічного строку, то позивач не втратив право вимоги таких сум за період з 07.07.2011 року ( за три роки до моменту звернення до суду 07.07.2014 року) по 28.12.2023 року.

Згідно з ст.529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Як вбачається зі справи, мировою угодою встановлений порядок виконання зобов`язання частинами - періодичними платежами.

У зв`язку з наведеним колегія суддів не погоджується з рішенням суду про те, що відлік періоду позовної давності починається саме з моменту, коли позивачу стало відомо про порушення свого права - невиконання мирової угоди у повному обсязі, тобто з 28.01.2023 року. Відтак, є підстави тільки для часткового задоволення позовних вимог про стягнення суми тіла кредиту та відсотків, розбитих на однакові щомісячні платежі, а саме, за період з 07.07.2011 року і до кінцевої дати розрахунку.

Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, колегія суддів також не може погодитися із сумою відсотків, заявленою до стягнення. Так, за умовами мирової угоди відповідачі погодили для поетапної виплати суму відсотків по кредитній заборгованості в розмірі 107 238,65 грн. Позивачем до стягнення заявлена інша сума заборгованості по відсотках в розмірі 143 111,25 грн.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Між тим, з умов мирової угоди неможливо встановити розмір процентів за порушення зобов`язання: у п.4 угоди вказано, що у випадку прострочення платежів, зазначених у графіку, утворюється прострочена заборгованість по процентам та основному боргу, збільшується строк фактичного користування частиною кредитних ресурсів, що приводить до збільшення розміру нарахованих процентів. Як вже зазначалося вище, сама мирова угода являє собою угоду, в своїй основі вона носить характер договору, в якому мають місце цивільні правовідносини, тому мирова угода є підставою для виникнення нових грошових зобов`язань, умови та порядок виконання яких закріплюються в угоді. Оскільки умовами мирової угоди не обумовлений розмір і порядок нарахування відсотків за прострочення виконання зобов`язання, колегія суддів не може погодитися із розрахунком позивача заборгованості по відсотках, проведеної станом на 25.04.2014 року в розмірі 143 111,25 грн з урахуванням умов кредитного договору, а приймає в якості доведеного розміру позовних вимог розмір заборгованості, визначений в умовах мирової угоди 107 238,65 грн.

За таких обставин висновок суду про наявність правових підстав для повного задоволення позовних вимог про стягнення з боржників всієї суми зобов`язань за мировою угодою, є помилковим.

Але доведеними і обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідачів сум заборгованості по тілу кредиту і відсотках з урахуванням меж позовної давності, і для стягнення суми пені, яка підлягала поверненню 28.12.2023 року в повному обсязі.

Отже, підстава апеляційного оскарження відповідачем судового рішення частково знайшла своє підтвердження, і доводи з приводу неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення вимог процесуального права є підставою для скасування оскарженого рішення.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (стаття 541 ЦК України).

Перевіривши розрахунок, наданий банком, враховуючи порядок погашення зобов`язання, визначений графіком мирової угоди, і той факт, що часткове погашення заборгованості відповідачами проведено в період, який не входить в межі позовної давності, колегія суддів вважає можливим визначити розмір суми, що підлягає стягненню солідарно з відповідачів в розмірі 690 495,64 грн. простроченого грошового зобов`язання за період з 07.07.2011 року по 28.12.2023 року, і яка складається з 404 323,34 грн - суми заборгованості по кредиту, 101 402,49 грн - суми заборгованості по відсоткам, суми пені 184 769,81 грн.

При цьому рішення в частині висновку про наявність підстав для спонукання відповідачів виконати умови мировой угоди ніким не оскаржується, а доводи апеляційної скарги стосуються тільки сум заборгованості, які судом не були перевірені з урахуванням положень закону про наслідки спливу строку позовної давності.

Відповідно до частин першої, другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки неповно відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи 690 495,64 грн. простроченого грошового зобов`язання і про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи 690 495,64 грн простроченого грошового зобов`язання.

У зв`язку із скасуванням рішення і ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог про стягнення суми заборгованості, підлягає зміні порядок розподілу судових витрат.

При звернення до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 3654 грн. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 3434,76 грн., тобто по 1144,92 грн з кожного, враховуючи, що із заявлених вимог на суму 734 314,59 грн задоволено на суму 690 495,64 грн - 94 %. За апеляційне оскарження рішення з позивача на користь апелянта підлягає стягненню 328,86 грн із розрахунку 6 % від суми, що сплачена ОСОБА_1 за судовий збір в розмірі 5481 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Яковишина Зіновія Васильовича задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2023 року скасувати в частині стягнення заборгованості.

Позовні вимоги ПАТ КБ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про спонукання до виконання зобов`язання за мировою угодою та стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи 690 495 (шістсот дев`яносто тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн. 64 коп. простроченого грошового зобов`язання

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи 690 495 (шістсот дев`яносто тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн. 64 коп. простроченого грошового зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи у відшкодування витрат на судовий збір по 1144,92 грн з кожного.

Стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 328,86 грн. за апеляційне оскарження рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 березня 2024 року.

Головуюча Є.Є. Мальцева

Судді: В.А. Девляшевський

В.М. Луганська