Провадження № 2/734/299/24 Справа № 734/300/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 лютого 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області, в складі:

головуючого-судді Іванюк Т.І.,

за участю:

секретаря судових засідань Ієвлевій О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник: ОСОБА_2 до Кіптівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

До Козелецького районного суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом до суду звернулась ОСОБА_1 до Кіптівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . На день смерті вона була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 одна.

Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 22.02.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), та довідкою Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 1 -04 від 02.01.2023 року.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та земельні ділянки, розташовані на території Олбинської сільської ради Козелецького району (нині - Кіптівської сільської ради Чернігівського району) Чернігівської області.

Домоволодіння відноситься до категорії колгоспних дворів, станом на 15.04.1991 року в ньому проживала і була зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рік прописки 28.11.1978. Житловий будинок був побудований, введений в експлуатацію в 1948 році і зареєстрований в погосподарській книзі за особовим рахунком № НОМЕР_2 . Земельна ділянка площею 0,25 га, яка надана в користування і рахується за будинком АДРЕСА_1 , не приватизована. Про це свідчать довідки Олбинського старостинського округу Кіптівської сільської ради № 1-220 від 10.08.2022 року, №№ 1-05, 1-06 від 02.01.2023 року.

За життя 27.04.2021 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Артеменко Н.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 458. Цим заповітом вона на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження:

« належний їй:

- житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку на якій він розташований, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 заповіла громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- земельну ділянку № НОМЕР_3 надану для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олбинської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області, рілля площею 2,38 га;

- земельну ділянку № НОМЕР_3 надану для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олбинської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області, сіножать площею 0,91 га;

- земельну ділянку № НОМЕР_3 надану для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олбинської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області, пасовище площею 0,06 га заповіла громадянину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Заповіт на день смерті заповідача не змінювався та не відмінявся.

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Осіб, які би мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає.

Позивач подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Рожець Алли Петрівни, де заведена спадкова справа до майна померлої № 127/2022 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69805797 від 19.08.2022 року).

Але виявилося, що при складанні вказаного заповіту ОСОБА_4 була допущена помилка щодо заповіданого в ньому майна, зокрема в частині помилково зазначеної назви вулиці в адресі житлового будинку.

Так, спадкодавець заповідала позивачу належний їй житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Але правильна назва вулиці - братів ОСОБА_6 . Це підтверджується довідками Олбинського старостинського округу Кіптівської сільської ради:

- № 1-07 від 02.01.2023 року про те, що дійсно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована 28.11.1978 року в буд. АДРЕСА_1 , нікуди не виписувалась та постійно проживала по день смерті за вказаною адресою;

- № 1-08 від 02.01.2023 року про те, що згідно списку власників домоволодінь Олбинської сільської Ради народних депутатів житловий будинок з погосподарськими будівлями, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (згідно додатку № 1 до рішення сільвиконкому від 21.06.1990 року № 13). В погоснодарській книзі сільської ради станом на даний час будинок зареєстрований за особовим рахунком № НОМЕР_4 - і);

- № 1-09 від 02.01.2023 року проте, що згідно рішення № ІЗ від 21.06.1990 року виконавчого комітету Олбинської сільської Ради народних депутатів Козелецького району Чернігівської області «Про оформлення права особистої власності на житлові будинки, які належать громадянам Олбинської сільської ради» вулиці братів Кузьменкових в с. Димерка Козелецького (на даний час Чернігівського) району Чернігівської області не існувало.

Карточка прописки свідчить про те, що в АДРЕСА_1 з 28.11.1978 року прописана (російською) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15.05.1996 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно витягу з погосподарської книги с. Димерка по особовому рахунку № НОМЕР_5 за адресою ОСОБА_6 , 15 значиться голова сім`ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2021-2025 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 02-0393-1, адреса АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова домогосподарства, є відмітка «померла ІНФОРМАЦІЯ_1 а/з 683 від 22.02.22 р.».

Помилка в заповіті в назві вулиці була допущена через неправильне написання назви вулиці в паспорті громадянина України серія НОМЕР_6 , виданому 09.04.1996 року Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Димерка Козелецького району Чернігівської області, де на сторінці 11 «Місце проживання» стоїть штамп виконкому Олбинської сільської Ради Козелецького району Чернігівської області «Прописан», в якому зазначена адреса: АДРЕСА_1 , дата 20 квітня 1996, підпис.

19.01.2024 року позивач та ОСОБА_5 уклали договір про тлумачення заповіту, що був посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Рожець А.П. та зареєстрований у реєстрі за № 83.

Щодо будинку заповіт тлумачений таким чином: « ОСОБА_1 заповідано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку на якій він розташований за адресою: АДРЕСА_1 ».

Листом № 17/02-14 від 19.01.2024 року приватний нотаріус повідомив позивача про те, що через відсутність документу, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вбачається за неможливе та позивачу рекомендовано звернутися до суду.

Таким чином, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, але оформити своє право власності на житловий будинок не має можливості, порушене право підлягає захисту в судовому порядку, оскільки іншим шляхом це вирішити не можливо, а набуття нею права власності не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його втрату, позивач змушена звернутись до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяви про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати з відповідача просить не стягувати.

Представник відповідача Кіптівської сільської ради Чернігівського району, Чернігівськї області у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав: ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . На день смерті вона була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 одна.

Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 22.02.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), та довідкою Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 1 -04 від 02.01.2023 року.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та земельні ділянки, розташовані на території Олбинської сільської ради Козелецького району (нині - Кіптівської сільської ради Чернігівського району) Чернігівської області.

Домоволодіння відноситься до категорії колгоспних дворів, станом на 15.04.1991 року в ньому проживала і була зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рік прописки 28.11.1978. Житловий будинок був побудований, введений в експлуатацію в 1948 році і зареєстрований в погосподарській книзі за особовим рахунком № НОМЕР_2 .

Земельна ділянка площею 0,25 га, яка надана в користування і рахується за будинком АДРЕСА_1 , не приватизована. Про це свідчать довідки Олбинського старостинського округу Кіптівської сільської ради № 1-220 від 10.08.2022 року, №№ 1-05, 1-06 від 02.01.2023 року.

За життя 27.04.2021 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Артеменко Н.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 458. Цим заповітом вона на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження:

« належний їй:

- житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку на якій він розташований, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 заповіла громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- земельну ділянку № НОМЕР_3 надану для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олбинської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області, рілля площею 2,38 га;

- земельну ділянку № НОМЕР_3 надану для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олбинської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області, сіножать площею 0,91 га;

- земельну ділянку № НОМЕР_3 надану для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олбинської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області, пасовище площею 0,06 га заповіла громадянину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Заповіт на день смерті заповідача не змінювався та не відмінявся.

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Осіб, які би мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає.

Позивач подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Рожець Алли Петрівни, де заведена спадкова справа до майна померлої № 127/2022 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69805797 від 19.08.2022 року).

Але виявилося, що при складанні вказаного заповіту ОСОБА_4 була допущена помилка щодо заповіданого в ньому майна, зокрема в частині помилково зазначеної назви вулиці в адресі житлового будинку.

Так, спадкодавець заповідала позивачу належний їй житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Але правильна назва вулиці братів ОСОБА_6 . Це підтверджується довідками Олбинського старостинського округу Кіптівської сільської ради:

- № 1-07 від 02.01.2023 року про те, що дійсно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована 28.11.1978 року в буд. АДРЕСА_1 , нікуди не виписувалась та постійно проживала по день смерті за вказаною адресою;

- № 1-08 від 02.01.2023 року про те, що згідно списку власників домоволодінь Олбинської сільської Ради народних депутатів житловий будинок з погосподарськими будівлями, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (згідно додатку № 1 до рішення сільвиконкому від 21.06.1990 року № 13). В погоснодарській книзі сільської ради станом на даний час будинок зареєстрований за особовим рахунком № НОМЕР_4 - і);

- № 1-09 від 02.01.2023 року проте, що згідно рішення № ІЗ від 21.06.1990 року виконавчого комітету Олбинської сільської Ради народних депутатів Козелецького району Чернігівської області «Про оформлення права особистої власності на житлові будинки, які належать громадянам Олбинської сільської ради» вулиці братів Кузьменкових в с. Димерка Козелецького (на даний час Чернігівського) району Чернігівської області не існувало.

Карточка прописки свідчить про те, що в АДРЕСА_1 з 28.11.1978 року прописана (російською) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15.05.1996 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно витягу з погосподарської книги с. Димерка по особовому рахунку № НОМЕР_5 за адресою ОСОБА_6 , 15 значиться голова сім`ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2021-2025 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 02-0393-1, адреса АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова домогосподарства, є відмітка «померла ІНФОРМАЦІЯ_1 а/з 683 від 22.02.22 р.».

Помилка в заповіті в назві вулиці була допущена через неправильне написання назви вулиці в паспорті громадянина України серія НОМЕР_6 , виданому 09.04.1996 року Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Димерка Козелецького району Чернігівської області, де на сторінці 11 «Місце проживання» стоїть штамп виконкому Олбинської сільської Ради Козелецького району Чернігівської області «Прописан», в якому зазначена адреса: АДРЕСА_1 , дата 20 квітня 1996, підпис.

19.01.2024 року позивач та ОСОБА_5 уклали договір про тлумачення заповіту, що був посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Рожець А.П. та зареєстрований у реєстрі за № 83.

Щодо будинку заповіт тлумачений таким чином: « ОСОБА_1 заповідано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку на якій він розташований за адресою: АДРЕСА_1 ».

Листом № 17/02-14 від 19.01.2024 року приватний нотаріус повідомив позивача про те, що через відсутність документу, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вбачається за неможливе та позивачу рекомендовано звернутися до суду.

Згідно довідки Комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 19 від 30.01.2023 року право власності на вказаний житловий будинок в КП не зареєстровано. Інвентаризаційна оцінка домоволодіння становить 108 827 грн.

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 виготовлений КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У ст. 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991і року, коли відповідно до постанови Верховної Ради УРСР від 26 березня 1991 року № 885-12 набрав чинності Закон України «Про власність».

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснювався за особливою формою статистичного обліку. Згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13 квітня 1979 №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 "Погосподарська книга.

Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: Споруди, які є особистою власністю господарства, у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав державної реєстрації права власності та інших речових прав є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, але оформити своє право власності на житловий будинок не має можливості, порушене право підлягає захисту в судовому порядку, оскільки іншим шляхом це вирішити не можливо, а набуття нею права власності не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його втрату, позивач змушена звернутись до суду.

Підстава звернення до суду за захистом права захист права шляхом його визнання в зв`язку з неможливістю надати оригінал правовстановлюючого документу для оформлення спадкових прав відповідно пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належним є доказ, який містить інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування нормами ч.2 ст. 77 ЦПК визначено, що це є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Крім того, нормами ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування та згідно ст. 79 ЦПК України визначено, що достовірним є доказ, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи. Доказ вважається достатнім, якщо у своїй сукупності дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування.

Щодо врегулювання спору у позасудовий порядок: такі дії не проводилися через сукупність норм, якими нам надано право захистити свої права у судовому порядку через неможливість реалізувати свої права у позасудовий спосіб, це виключає можливість оформити належне позивачу право власності у нотаріальному порядку, та не інакше як звернутися до суду і це полягає у наступному: п.1 ч.4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, та має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відповідно до пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до п 3.1 Листа № 24/753/0/4-13 Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України.

На підставі наведенного та керуючись статтями 25, 328, 1216-1223, 1266,1270 ЦК України, статтями 4, 200, 265 ЦПК України, Суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Кіптівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнатиза ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

Судовий збір з відповідача на користь позивача не стягувати.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя