ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5254/24Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В.
Провадження № 22-ц/817/441/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З.,

за участі секретаря - Іванюта О.М.

та сторін: представника заявника -

адвоката Янчишина В.Й., представника

відповідача адвоката Бутрина В.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/5254/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Янчишин Володимир Йосифович на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року, постановлену суддею Марциновською І.В., за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Янчишин В.Й., звернулась в суд з позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ціна позову 109588,50 грн.

Одночасно з пред`явленням даного позову ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що предметом даного позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заявниця зазначила, що відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку за усними зверненнями позивача не відшкодував завдані ним матеріальні збитки, що дає підстави вважати, що ОСОБА_2 умисно ухиляється від відповідальності за наслідки, спричинені його протиправною поведінкою. Відтак позивач вважає, що ОСОБА_2 , отримавши примірник позовної заяви, буде вживати заходів для відчуження належного йому майна з метою ухилення від виконання судового рішення, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

За таких підстав відповідно до ст. 150 ЦПК України позивач просить заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia», 2003 року випуску, об`єм двигуна 1198 см3, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 на праві власності.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2023 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Янчишин В.Й., просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у випадку відчуження автомобіля, позивач не зможе виконати рішення суду, розмір збитків підтверджено висновком експерта, також моральна шкода завдана внаслідок ДТП має бути відшкодованою, що на даній стадії не викликає сумнівів, щодо обґрунтованості поданого позову.

Представник заявника не погоджується із твердження суду першої інстанції, що відповідач більше 3-х місяців не відчужив майна, оскільки після відкриття провадження у справі та до набрання законної сили рішення суду, відповідач ОСОБА_2 у будь-який час зможе відчужити єдине майно, а саме автомобіль, що ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, оскільки однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому, закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо. Відтак, позивач вважає, що ОСОБА_2 , отримавши примірник позовної заяви, буде вживати заходів для відчуження належного йому майна, а саме автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia», 2003 року випуску, об`єм двигуна 1198 см3, д.н.з. НОМЕР_1 з метою ухилення від виконання судового рішення, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Відзив у визначений судом термін на апеляційну скаргу не надійшов.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат Янчишин В.Й. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

Представник відповідача - адвокат Бутрин С.В. проти апеляційної скарги заперечив та просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Представник ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України cудова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували ризик відчуження ОСОБА_2 особистого майна з метою ухилення від виконання судового рішення у даній цивільній справі. Сама по собі відмова ОСОБА_2 в позасудовому порядку відшкодувати позивачеві матеріальну та моральну шкоду, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не свідчить про те, що відповідач вчинятиме дії, спрямовані на утруднення виконання чи невиконання рішення суду у даній справі.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. Згідно ч. 3 цієї ж статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Судом встановлено, що між сторонами по справі виник спір про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказувала, що існує ймовірність відчуження відповідачем рухомого майна, а саме автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia», 2003 року випуску, об`єм двигуна 1198 см3, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстований за гр. ОСОБА_2 , дата реєстрації 05.07.2022 для уникнення відшкодування коштів, однак заява не містить належного обґрунтування припущення останнього про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених в позові вимог.

Крім цього, до заяви не долучено доказів щодо вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт з метою встановлення співмірності заходів із заявленими вимогами.

Тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що матеріали заяви не містять належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, оскільки вимоги ґрунтуються тільки на припущеннях, а ініційований заявником вид забезпечення позову може бути неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що накладення заборони на відчуження рухомого майна, яке належить відповідачу не завдасть йому збитків та не позбавляє можливості ним користуватися, колегія суддів не приймає, оскільки ці доводи жодним чином не відносяться до мети забезпечення позову - утрудненості виконання рішення в разі задоволення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Янчишин Володимир Йосифович залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома