Справа № 161/6600/22 Провадження № 22-ц/802/314/24 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

16 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Федонюк С. Ю., перевіривши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2023 року в цивільній справі за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2023 року у цій справі позовні вимоги ДКП «Луцьктепло» задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ДКП «Луцьктепло» суму заборгованості за надані послуги по теплопостачанню в розмірі 46238,74 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ДКП «Луцьктепло» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка подана з пропуском строку на апеляційне оскарження та не оплачена судовим збором у розмірі, передбаченому законом.

До апеляційної скарги відповідач додав клопотання, в якому просить звільнити його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Відповідач у своєму клопотанні покликається на скруте матеріальне становище у зв`язку з військовим станом та карантинними обмеженнями.

Відповідно до частин 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, підставою для звільнення від сплати судового збору є такий, обумовлений виключними обставинами, майновий стан сторони, який об`єктивно унеможливлює сплату нею судового збору у відповідному розмірі.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Особа, яка подає заяву про звільнення від сплати судового збору, з урахуванням вимог статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази (наприклад, довідка про доходи за календарний рік, який передує року подання до суду апеляційної скарги, довідка про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, довідка з органу Пенсійного фонду України про отримання пенсії, тощо) на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановлених законодавством порядку та розмірі.

На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_1 не надано відповідних доказів, а долучені до клопотання Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на лютий 2024 року про відсутність інформації про доходи з 1 по 4 квартал 2023 року не дають можливості в повній мірі встановити майновий стан заявника та, відповідно, звільнити останнього від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Аналіз клопотання про звільнення від сплати судового збору свідчить, що вказана обставина, не може вважатись достатньою підставою для його звільнення, оскільки в жодній мірі не характеризують майновий стан апелянта. До апеляційної скарги не додано інших доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору та відсутності коштів призначених для сплати судового збору на момент звернення із даною апеляційною скарги.

Вказане є підставою для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору, яка підлягає до сплати становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи наведене, за подання апеляційної скарги відповідачу ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3721,50 грн (2481 грн х 150%)та сплатити його за наступними реквізити рахунку сплати судового збору:

отримувач коштів ГУК у Волин.обл/м.Луцьк /22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38009371;

банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.);

рахунок отримувач: UA0003550;

призначення платежу: 101; _____/;реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний податковий орган і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір за позовом ДКП «Луцьктепло»; на рішення суду від 13 квітня 2023; справа № 161/6600/22; Волинський апеляційний суд.

Відповідна квитанція (оригінал) має бути подана до апеляційного суду.

Крім того, подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки подана 12 лютого 2024 року, тобто поза межами строку, передбаченого процесуальним законом.

Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з посланням на те, що оскаржуване рішення заявник не отримував, а з його текстом ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12 лютого 2024 року. На підтвердження доказів не надано.

На переконання заявника, зазначене є достатньою підставою для відкриття апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга подана в межах строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 неодноразово звертався з апеляційними скаргами на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2023 року, які ухвалами від 16 червня 2023 року та 16 жовтня 2023 року були визнанні неподаними та повернуті особі, яка їх подала.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина третя статті 27 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в Єдиному державному реєстрі судових рішень не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Апеляційний суд зазначає, що на стадії відкриття апеляційного провадження суд не має можливості перевірити наявність чи відсутність доказів на підтвердження надсилання/вручення судом першої інстанції копії рішення заявнику, оскільки за правилом частини третьої статті 359 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття апеляційного провадження.

У зв`язку з наведеним вище, апеляційний суд не вбачає наявність підстав для поновлення строку, оскільки заявником не наведено достатньо обгрунтованих підстав для поновлення строку, так як з часу ухвалення повторного заочного рішення судом відповідач двічі звертався з апеляційною скаргою, яку було судом повернуто, востаннє - 16 жовтня 2023 року.

Крім того, ОСОБА_1 не зазначено інших поважних причин для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин чи істотних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки, не додано відповідні докази щодо підтвердження таких інших причин пропуску, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

У зв`язку з викладеним та відповідно до вимог частини 2 статті 357 Цивільного процесуального кодексу України до поданої апеляційної скарги слід застосувати положення статті 185 цього Кодексу та залишити апеляційну скаргу без руху.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2023 року у цій справі залишити без руху, надавши строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі невиконання вимоги суду в частині сплати судового збору у зазначений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.

Якщо заявником у встановлений судом строк не буде подано доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, це є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя