ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/1081/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2024 року у справі за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої допомоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до Положення про Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 08.02.2023 № 1099-VІІІ департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і створюється відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування». Основними завданнями Департаменту є призначення та виплаті соціальних допомог, компенсацій та інших соціальних виплат встановлених законодавством України.

На момент виникнення спірних питань, умови призначення і виплата адресної допомоги передбачались «Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (далі - Порядок № 505).

27 жовтня 2014 року ОСОБА_1 було взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Допомога була призначена згідно з Порядком № 505, на підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 20 серпня 2020 року про призначення адресної допомоги на період з 24 серпня 2020 року по 23 лютого 2021 року.

Відповідно до Закону України від 06.04.2020 № 1645-ІІІ «Про захист населення від інфекційних хвороб» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУШ-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», було встановлено карантин з 12.03.2020 року на всій території України. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» встановлено, що строк виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад. У зв`язку із чим, допомогу було призначено автоматично на період з 24.02.2021 року по 30.04.2021 року.

Під час надання заяв про призначення адресної допомоги відповідач зазначала, що у будь-кого з членів сім`ї немає у володінні житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення та зобов`язувалася повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин, що передбачено п. 11 Порядку № 505. 29.04.2021 року за результатами проведеної верифікації, було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про наявність у відповідача з 06.10.2020 року житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до абз. 2 п. 11 Порядку № 505, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

07.07.2021 року (вих. № 15-15-2/9221), на адресу ОСОБА_1 було направлено рекомендованого листа з проханням повернути суму надміру виплачених коштів державної допомоги у розмірі 12140,55 грн. на рахунок Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, який відповідач отримала 14.07.2021 року. Станом на дату подання даної позовної заяви до суду, відповідачем у добровільному порядку не повернуто надміру отримані кошти державної допомоги у розмірі 12140,55 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2023 року із врахуванням ухвали Приморського районного суду м. Одеси про виправлення помилки від 02 жовтня 2023 року, справу № 522/14340/23 направлено до Вільнянського районного суду Запорізької області за підсудністю на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Одеської міської ради звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої допомоги.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради надміру виплачені кошти у сумі 12 140,55 грн, а також судовий збір у розмірі 2684 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в позові.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідач надсилала лист управлінню на електронну адресу, вказану на сайті. Позивач не спростував факт неотримання вказаного листа на електронну пошту. В даному випадку зловживання зі сторони набувача виплати немає, оскільки нею були вчинені дії щодо повідомлення управління з приводу придбання відповідачем житла. Крім того, суд першої інстанції, стягуючи зі ОСОБА_1 , не звернув уваги на те, що відповідач є особою з інвалідністю 2 групи, яка в силу закону звільнена від сплати судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради вказав, що ОСОБА_1 було надіслано електронний лист на невірну адресу управління, що свідчить про те, що отримувач цей лист не отримав. Після подальшого отримання соціальних виплат відповідач не зверталася до управління із повторними заявами щодо припинення їй такої виплати. На підставі вказаного, просили залишити скаргу без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2024 року це 302 800 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн (3028,00 грн Х 100 = 302 800 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 12 140,55 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п. 1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами п. 1 ч.ст 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право алдишити судове рішення без змін, а скапгу без задоволення.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Отже, відповідач знала про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги та не повідомила належним чином позивача про них, що є зловживанням з її боку. Також відповідачу було відомо про те, що з моменту придбання нерухомості виплата допомоги повинна бути припинена, але відповідач продовжувала її отримувати.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

27.10.2014 року ОСОБА_1 було взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509.

Допомога була призначена згідно з Порядком № 505, на підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 20.08.2020 року про призначення адресної допомоги на період з 24.08.2020 року по 23.02.2021 року, про що свідчить рішення Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси від 31 сепня 2020 року ( а.с. 10, а.с. 15).

Відповідно до Закону України від 06.04.2020 № 1645-ІІІ «Про захист населення від інфекційних хвороб» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУШ-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», було встановлено карантин з 12.03.2020 року на всій території України. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» встановлено, що строк виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад. У зв`язку із чим, допомогу було призначено автоматично на період з 24.02.2021 року по 30.04.2021 року.

Під час надання заяв про призначення адресної допомоги відповідач зазначала, що у будь-кого з членів сім`ї немає у володінні житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення та зобов`язувалася повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин, що передбачено п. 11 Порядку № 505.

29.04.2021 року за результатами проведеної верифікації, було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про наявність у відповідача з 06.10.2020 року житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 16).

28 червня 2021 року УСЗН в Приморському районі ДПСП Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 650447 про стягнення з ОСОБА_1 надміру виплачені кошти за період з 01 листопада 2020 року по 30 квітня 2021 року в сумі 12140, 55 грн у зв`язку заволодіням житловим приміщенням на підконтрольній території України з 06 жовтня 2020 року ( а.с. 21).

07.07.2021 року (вих. № 15-15-2/9221), на адресу ОСОБА_1 було направлено рекомендованого листа з проханням повернути суму надміру виплачених коштів державної допомоги у розмірі 12140,55 грн на рахунок Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, який відповідач отримала 14.07.2021 року ( а.с. 22).

Станом на дату подання даної позовної заяви до суду, відповідачем у добровільному порядку не повернуто надміру отримані кошти державної допомоги у розмірі 12140,55 грн.

Відповідно до Положення про Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 08.02.2023 № 1099-VІІІ департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і створюється відповідно до Закону України «Про місцева самоврядування».

Основними завданнями Департаменту є призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат встановлених законодавством України.

До структури Департаменту входять структурні підрозділі Департаменту (відділи/ управління тощо).

Відповідно до Положення про управління соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі управління), управління є територіальний структурним підрозділом Департаменту без права юридичної особи, управлінні підпорядковується директору Департаменту. Координує діяльність управлінні директор Департаменту.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

На момент виникнення спірних правовідносин умови призначення і виплата адресної допомоги передбачались «Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (далі - Порядок № 505), який втратив чинність на підставі Постанови КМ № 332 від 20.03.2022 року.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, подає складену в довільній формі письмову заяву про надання грошової допомоги та документи, визначені цим пунктом. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву. У разі відсутності змін, що впливають на призначення грошової допомоги, про це зазначається у заяві про призначення допомоги на наступний шестимісячний строк, і до заяви не додаються документи, зазначені у цьому пункті, а використовуються відомості з документів, поданих з останньою заявою про призначення грошової допомоги. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку (пункт 5 Порядку № 505).

У цьому ж пункті наведений перелік документів та процедура їх оформлення уповноваженим органом.

Відповідно до п. 6 Порядку, грошова допомога не призначається у разі, коли, зокрема, будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану;

Відповідно до пункту 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

У заяві ОСОБА_1 , поданої для призначення щомісячної адресної допомоги 20.08.2020 року зазначено про відсутність у неї та будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; житлового приміщення, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації (а.с.9).

Проте, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить частина квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1 з 06.10.2020 року ( а.с. 16).

До переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, в редакції від 16.09.2020 року, м. Одеса, де розташовано житлове приміщення, що частково належить відповідачці, не відноситься.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 505 уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що нею були вжиті заходи щодо повідомлення уповноваженого органу про придбання нею житла шляхом направлення електронного листа на пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням припинити їй з 01.12.2020 виплату адресної допомоги ВПО на покриття витрат на проживання та сплату житлово-комунальних послуг у зв`язку з придбанням квартири по програмі доступного житла для переселенців.

Матеріали справи містять надані відповідачкою скріншоти з її електронної пошти, яку вона також вказує в апеляційній скарзі як засіб зв`язку, з яких слідує направлення електронного листа на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( а.с. 52).

Разом з тим, правильним адресом електронної пошти Управління з питань соціального захисту населення Приморського району м. Одеси (наразі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси) є саме , про що свідчить інформація у відкритому доступі на сайті Одеської міської ради за посиланням: https://omr.gov.ua/ua/city/departaments/dpsp/upravlenie-soc-zaschiti-naseleniya-v-primorskom-rayone-g/.

Доказів надсилання відповідачкою електронного листа про припинення нарахування їй соціальної допомоги саме на адресу матеріали справи не містять.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що належним необхідно вважати надсилання повідомлення з дотриманням встановленого порядку на адресу отримувача.

Встановлено, що Порядком № 505 не унормовано порядок повідомлення уповноваженого органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Якщо такий порядок не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Проте, матеріали справи також не містять доказів того, що ОСОБА_1 надсилала повідомлення Управлінню з питань соціального захисту населення Приморського району м. Одеси про придбання нею частини квартиризасобами поштового зв`язку, а саме цінним листом з описом вкладеного.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів доходить висновку про факт неповідомлення (неналежного неповідомлення) ОСОБА_1 . Управління з питань соціального захисту населення Приморського району м. Одеси про придбання нею частини житла, що свідчить про виплату їй надміру суми грошової допомоги.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За змістом зазначеної норми, допомога, в даному випадку допомога переміщеним особам на проживання, не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача.

Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через ненадання відповідної інформації.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням зібраних у справі доказів, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач знала про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги, не повідомила належним чином позивача про них та продовжила отримувати соціальну допомогу, що є зловживанням з її боку.

Відповідач протягом розгляду справи не спростувала належними та допустимими доказами того, що нею було надіслано повідомлення Управлінню з питань соціального захисту населення Приморського району м. Одеси про придбання нею частини житла або на коректну електронну пошту, або засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладеного.

Вказане дає підстави дійти висновку про набуття ОСОБА_1 суми грошової допомоги без правових підстав.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вказав, що сума, яка є безпідставно набутою відповідачкою, становить 12 140,55 грн, нарахована за період з 01.11.2020 року по 30.04.2021 року.

Відповідно до абз. 8 п. 3 Постанови, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Враховуючи набуття ОСОБА_1 квартири на праві часткової сумісної власності у жовтні 2020 року, факт продовження строку виплати відповідачці допомоги до 30.04.2021 року на підставі розпорядження (а.с.15, зворот), а також дату формування уповноваженим органом запиту в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 29.04.2021, розрахунок позивача суми надміру виплачених коштів є правильним та відповідає обставинам справи.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідачки надміру виплачених коштів у сумі 12 140,55 грн.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги в частині неправильного стягнення суми судового збору, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

У пункті 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю II групи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції стягнув з відповідача ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2 684,00 грн.

Проте, відповідачкою ОСОБА_1 до відзиву на позовну заяву було додано копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 10 ААВ від 04.05.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безстроково (а.с.54а). Крім того, з долученої до позову копії заяви ОСОБА_2 від 20.08.2020 року про призначення допомоги також вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.9).

Беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю II групи звільнена від сплатити судового збору, судовий збір в цьому випадку підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На вказане суд першої інстанції не звернув та допустився неправильного застосування норм матеріального права при вирішенні справи в частині стягнення судового збору.

Аргументи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення надміру виплачених коштів у сумі 12 140,55 грн, однак неправильно визначив судовий збір, який підлягав до стягнення, за таких обставин, у відповідності до положень п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення питання щодо судового збору з прийняттям в цій частині нового рішення про компенсацію Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 684 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Хоча апеляційну скаргу і задоволено частково, проте фактично колегія суддів погодилась із судовим рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення надміру виплачених коштів у сумі 12 140,55 грн у цій справі, при цьому скасувавши рішення в частині розподілу судових витрат з ухваленням нового рішення в цій частині, а тому підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2024 рокуу цій справі в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради судового збору у розмірі 2684, 00 грн скасувати, і ухвалити в цій частині нове рішення.

Компенсувати Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 684 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 08 травня 2024 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кочеткова І.В.