РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Профіт Капітал» (надалі ТзОВ «Фінансова Компанія» Профіт Капітал») звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 14.09.2019 між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено кредитний договір № 2696727 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2 Договору кредиту, позивач надає відповідачу кредит в сумі 9000 грн, а відповідач зобов`язується повернути позивачу таку ж суму коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позивачу проценти від суми позики.

Сторони визначили, що строк позики складає 30 днів, із відповідною базовою ставкою 1,6% в день. Розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) складає 2,70% в день.

Згідно з п. 5 договору кредиту визначено, що договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу кошти в сумі 9000 грн строком до 14.10.2019, а відповідач зобов`язався повернути їх разом із іншими платежами відповідно до умов цього договору.

Факт перерахування позивачем коштів відповідачу підтверджується довідкою від 17.11.2022 ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС». Електронний документ підписано у сервісі «Вчасно» та засвідчено кваліфікованим електронним підписом та електронною печаткою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС».

Оскільки ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» не здійснює операцій з готівковими грошима, в переказ коштів здійснює виключно у безготівковій формі, а тому видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.

Таким чином, електронний документ стає ориганілом після накладення на нього електронного підпису, який є аналогом власноручного.

03.04.2017 між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «Фінансова Компанія» Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 03042017, у відповідності до умов якого, первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти.

Право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру права вимоги у формі наведеної в Додатку №3 цього договору.

За договором факторингу 12.02.2020 було підписано Реєстр прав вимоги №94, відповідно до якого право вимоги за договором позики від 14.09.2019 перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

Таким чином, право вимоги за договором кредиту перейшло до позивача починаючи з 12.02.2020.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 2696727 від 14.09.2019 станом утворилась заборгованість:

за основною сумою боргу 9000 грн;

за нарахованими та несплаченими базовими процентами 4320 грн;

за нарахованими та несплаченими процентами напрострочену позику 4500 гривень.

Також за порушення грошового зобов`язання позивач просить стягнути із відповідача 3% річних, що становить 1085,27грн та інфляційні втрати в розмірі 3065,04 гривні.

На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № 2696727 від 14.09.2019 в розмірі 21970,31 грн, 2684 судового збору.

Ухвалою суду від 30.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, розгляд справи проводити у його відсутності. Також надав письмові пояснення в яких заперечив факт отримання коштів ОСОБА_1 за договором позики від 14.09.2019. та факт укладення договору. Також ТОВ ФК «Профіт Капітал» не представило доказів, що він є належним позивачем, оскільки ненадало основного документу оплати за договором відступлення права вимоги, так як договір вступає в силу з моменту оплати по договору відступлення прав вимоги. Тобто, ТОВ ФК «Профіт Карітал» не набув права вимоги за кредитним договором укладеним 14.09.2019 між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.09.2019 між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено кредитний договір № 2696727 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, позивач надає відповідачу кредит в сумі 9000 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковийрахунок відповідача, а відповідач зобов`язується повернути позивачу таку ж суму коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позивачу проценти від суми позики.

У п. 2 договору сторони визначили, що строк позики складає 30 днів та повинен бути повернутий позивачу 14.10.2019 включно. Також погодили, що розмір процентів (акційних) становить 0,88 вдень, тобто 2376 гривень на період кредитування. При цьому загальна вартість позики та процентів становить 11376 грн (9000+2376).

Розмір процентів на прострочену позику, тобто за користування коштами понад строки договору, визначено 2,70% вдень.

Відповідно до п. 3 договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики та у випадку дострокового її повернення, підлягають відповідному перерахунку.

Таким чином, сторони уклавши договір позики чітко визначили, що розмір процентів на період кредитування становить 2376 грн, що становить 0,88% вдень, а за користування коштами понад строки кредитування становить 2,70% вдень.

Однак з наданого представником позивача розрахунку заборгованості встановлено, що позивач здійснив розрахунок заборгованості процентів за користування кредитом в період кредитування (14.09.2019 по 14.10.2019), застосувавши процентну ставку 1,60% вдень та визначив заборгованість в сумі 4320 гривень.

Такий розрахунок заборгованості прямо суперечить умовам договору, де чітко визначено обов`язок ОСОБА_1 сплатити позивачу проценти за користування кредитом за період з 14.09.2019 по 14.10.2019 в сумі 2376 грн, виходячи із ставки 0,88 % вдень.

Безпідставним є обгрунтування представника позивача, що оскільки відповідач порушив зобов`язання по договору позики, а тому за користування кредитом в період кредитування, застосовується процента ставка в розмірі 1,60% вдень, а не 0,88% вдень, оскільки в договорі позики сторони не погоджували таку умову.

Тобто позивач застосував проценту ставку за користування кредитом, яка не передбачена договором позики, фактично збільшивши її в односторонньому порядку.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в період з 14.09.2019 по 14.10.2019 необхідно застосовувати процентну ставку за користування кредитом в розмірі 0,88% вдень, а тому заборгованість ОСОБА_1 по процентах за користування кредитом в цей період становить 2376 гривень.

Щодо заперечення представником відповідача про отримання ОСОБА_1 коштів за договором позики та факту укладення договору, то суд зазначає наступне.

Згідно з статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У п. 5 договору позики визначено, що договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

У кредитному договорі зазначено реквізити клієнта ОСОБА_1 , у тому числі зазначено рахунок позичальника НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки про ідентифікацію «MyCredit» ОСОБА_1 , з яким укладено договір 2696727 від 14.09.2019, ідентифікований. Акцепт договору позичальником здійснено шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, котрий був направлений відповідачу на зазначену ним адресу електронної пошти.

Оскільки даний договір укладено на сайті позикодавця та ОСОБА_2 підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим на адресу електронної пошти, тому без отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу на сайт товариства, договір між ОСОБА_1 та товариством не був би укладений.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20.

Таким чином, кредитний договір укладений та підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на електронну пошту відповідача.

Із довідки ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 17.11.2022 встановлено, що відповідно до умов договору №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» та ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 14.09.2019 було здійснено переказ на суму 9000 грн на карту НОМЕР_1 . Номер платежу 32688. Оскільки ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» не здійснює операцій з готівковими грошима, в переказ коштиів здійснює виключно у безготівковій формі, а тому видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.

Даний документ підтверджує, що ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало зобов`язання за кредитним договором від 14.09.2019, оскільки повністю перерахувало кошти за цим договором, на рахунок, який вказав у договорі відповідач.

Доказів того, що банківський картковий рахунок з відповідним номером, що вказаний у повідомленні ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 17.11.2022 про переказ грошових коштів на карту НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не належить, та на неї 14.09.2019 не перераховано кошти у розмірі 9000 грн, матеріали справи не містять та відповідачем на спростування цього доказів не надано.

Таким чином, безпідставними є доводи відповідача та його представника про те, що даний договір не був укладений та він не отримував від ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 9000 гривень за кредитним договором від 14.09.2019.

03.04.2017 між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «Фінансова Компанія» Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 03042017.

Відповідно до п. 2.1. договору факторингу, первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти.

У п. 4.1. договору факторингу сторони визначили, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру права вимоги у формі наведеної в Додатку №3 цього договору.

Судом встановлено, що за договором факторингу 12.02.2020 було підписано Реєстр прав вимоги №94, відповідно до якого право вимоги за договором позики від 14.09.2019 перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Дана обставина підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги №94, в якому вказаний боржник ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , кредитний договір № 2696727 від 14.09.2019 та загальна сума заборгованості 17820 гривень ( 9000 грн заборгованістиь за тілом кредиту, 4320 грн - заборгованість по процентах за користуванням кредитом, 4500 грн заборгованість по прострочених процентах за користуванням кредитом).

Таким чином, з урахуванням п. 4.1. договору факторингу, право вимоги за договором позики від 14.09.2019 перейшло до позивача починаючи з 12.02.2020.

За таких обставин, безпідставними є доводи представника відповідача про те, що позивач не набув права вимоги за кредитним договором укладеним 14.09.2019 між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 .

Також із договору позики (п.4.3.) встановлено, що ОСОБА_1 надав дозвіл позикодавцю на відступлення права вимоги за договором, при цьому без особистого повідомлення позикодавця про відступлення права вимоги за цим договором.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак відповідач та його представник не надали суду жодних належних, достатніх доказів про те, що відповідач повернув позику в сумі 9000 грн, проценти за користування кредитом в період 14.09.2019 ро 14.10.2019 в сумі 2376 грн, а тому з відповідача підлягає стягненню 9000 грн заборгованість за основним боргом та 2376 грн заборгованість за процентами за користування позикою в період строку кредитування.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача проценти за користування кредитом понад строки кредитування, що становить 4500 гривень.

Оскількивідповідач не повернув позику в строк, передбачений договором і сторони у п.2 договору визначили, що розмір процентів за користування коштами понад строки кредитування становить 2,70% вдень, а тому відповідач зобов`язаний сплатити позивачу проценти за користування коштами понад строки кредитування, починаючи з 15.10.2019.

Беручи до уваги, що відповідно до розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути проценти за користування кредитом після строку кредитування, починаючи з 15.10.2019 по 01.11.2019, тобто за 18 днів, а тому виходячи із встановленої в договорі процентної ставки 2,70% вдень, розмір заборгованості за користування позикою після строку кредитування становить 4347 грн (9000 грн х 2,70%:100=243 грн х18 днів=4347 грн).

Також позивач просить стягнути із відповідача в порядку ст. 625 ЦК України 3% річних, що становить 1085,27 грн та заборгованість за інфляційними втратами в розмірі 3065,04 гривні, за період з лютого 2020 по 23.02.2022, оскільки відповідач порушив грошове зобов`язання.

Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити всю суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

З аналізу даної норми встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити всю суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, лише у випадку, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Із дослідженого судом договору позики (п.2) встановлено, що сторони визначили розмір процентів за порушення виконання грошового зобов`язання та встановили нарахування 2,70% процентів вдень.

Оскільки договором визначений розмір процентів за порушення грошового зобов`язання, а тому безпідставною є вимога про стягнення з відповідача 3% річних, що становить 1085,27 грн та заборгованість за інфляційними втратами в розмірі 3065,04 гривні.

За таких підстав, суд відмовляє у задовленні вимоги про стягнення із відповідача 3% річних, що становить 1085,27 грн та заборгованість за інфляційними втратами в розмірі 3065,04 гривні.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів суд дійшов висновку про укладення та підписання ОСОБА_1 , за допомогою одноразового паролю ідентифікатора, договорув позики з відповідною фінансовою установою, невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності у нього боргових зобов`язань перед позивачем в сумі 15723 грн (11376+ 4347), який набув прав вимоги за вищевказаним договором позики та за договором відступлення права вимоги, а тому з відповідача підлягає стягенню в користь позивача 15 723 грн боргу за договором позики від 14.09.2019.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 2684 грн судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме 71,5% (з заявлених 21970,31 грн задоволено 15723 грн) та з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України, у відповідному відсотковому співвідношенні підлягає і стягненню з відповідача на користь позивача, сплачений товариством судовий збір в сумі 1919 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, ст.610, ст. 611, 1049, 1054 ЦК України,суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Профіт Капітал» заборгованість за договором позики від 14.09.2019 в сумі 15723 гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Профіт Капітал» 1919 гривні судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Профіт Капітал», , м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Головуючий:/підпис/

Виготволено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук