Справа № 149/577/24
Провадження №2-о/149/55/24
Номер рядка звіту 17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.2024 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Хмільницького районного нотаріального округу Дем`янюк Людмила Анатоліївна про встановлення факту припинення іпотеки за договором іпотеки, скасування запису про заборону відчуження на нерухоме майно та запису про іпотеку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною вище заявою

та просить встановити факт припинення іпотеки за договором іпотеки, скасувати запис про заборону відчуження на нерухоме майно та запис про іпотеку. Свою заяву мотивує тим, що 24.07.2007 року між ним та ТОВ "Укрпромбанк" було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав кошти у вигляді кредиту у розмірі 5000 доларів США на сторк 19.07.2010 року. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 24.07.2007 року між заявником та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено іпотечний договір, за умовами якого заявник передав в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру за АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири ВВК № 503751 від 13.09.2004 року, зареєстрованого у комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об?єднане бюро технічної інвентаризації» 12.10.2004 року в реєстрову книгу № 72/7, за реєстровим №73/966. В подальшому, на підставі зазначеного іпотечного договору приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Дем?янюк Л.А.. було накладено заборону відчуження належної заявнику на праві власності квартири за АДРЕСА_1 . Заборгованість за кредитним договором заявником була погашена достроково та у повному обсязі ще у 2009 році, проте банком не було здійснено дій щодо припинення чинності обтяження, яке накладено та зареєстровано у зв?язку з укладанням договору іпотеки. Для підтвердження відсутності заборгованості перед ТОВ «Укрпромбанк», заявник звернувся до Національного банку України та отримав відповідь, у якій зазначено, що кредитна заборгованість за ним відсутня. Також у відповіді є зазначеним, що в описах архівних справ ТОВ «Укрпромбанк» кредитна справа відносно - ОСОБА_1 не зазначена та на архівне зберігання до Національного банку України ліквідатором ТОВ «Укрпромбанк» не передавалася. В той же час, наявне обтяження належного йому на праві власності нерухомого майна, обмежує здійснення ним повноважень щодо користування та розпорядження зазначеним майном. На даний час ТОВ «Укрпромбанк» ліквідовано та правонаступник відсутній, тому заявник звертається до суду саме з заявою про встановлення факту, що має для нього юридичне значення.

В судове засідання заявник та заінтересована особа не з"явились, заявник подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, приватний нотаріус не заперечує щодо задоволення заяви. Проте зазначає, що зняття арешту з майна за рішенням суду здійснює державгий реєстратор Хмільницької міської ради.

Суд , дослідивши докази, приходить до наступного.

Згідно договору купівлі-продажу від 13.06.2004 року ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована в АДРЕСА_2 ( копія а.с.5,6).

Згідно з витягу з Державного реєстру іпотек №5358970, 24.07.2007 Приватним нотаріусом Дем`янюк Л.А. зареєстровано іпотечний договір № 26/13-84 від 24.07.2007 року з ТОВ"Укрпромбанк",об`єктом обтяження данного договору є квартира за адресою: АДРЕСА_3 , розмір основного зобов`язання є 5000 доларів США, строк виконання до 19.07.2010 року( копія а.с.7).

Згідно відповіді Національного банку України встновлено, що кредитна заборгованість за ОСОБА_1 відсутня. В описах архівних справ ТОВ"Укрпромбанк" кредитна справа відносно ОСОБА_1 не зазначена та на архівне зберігання до Національного банку України ліквідатором ТОВ"Украпромбанк" не передавалася(копія а.с. 8-10).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`заний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України)

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

Оскільки статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок суми заборгованості, сплаченої позичальником зобов`язання вважається припиненим.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом виконанням основного зобов`язання.

За змістом правила, викладеного в частині першій статті 593 ЦК України, відбувається припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання, що забезпечено у такий спосіб.

В судовому засіданні заявником доведено виконання ним грошового зобов"язання перед ТОВ "Укрпромбанк" , а оскільки заборгованість за кредитним договором погашена, тобто припинено основне зобов"язання, тому дія іпотечного договору також є припиненою.

Як убачається з листа Національного банку України після ліквідації ТОВ "Укрпромбанку" кредитна заборгованість ОСОБА_1 в управління ТОВ "ІК ІФГ КАПІТАЛ" не передавалась, тобто відповідач у даному випадку відсутній.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи №295/7291/20 від 13.09.2023 зазначив наступне:"Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (див. зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (частина перша статті 8 ЦК України).

Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить:

законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо;

умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин.

Касаційний суд зауважує, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації).

Касаційний суд констатує, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України).

Тому Касаційний Суд підкреслює, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону."

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна на підставі отриманого повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, припинення чи розірвання договору довічного утримання, та в інших випадках, передбачених законодавством.Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема за рішенням суду.

Оскільки в судовому засіданні доведено, що позикодавець ТОВ "Укрпромбанк" було ліквідовано як юридичну особу, заборгованість заявника в активах банку на момент його ліквідації не значиться, заявником зобов"язання за кредитним договором виконано, тому суд вважає за можливе задоволити заяву та встановити факт припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку, що є єдиним способом захисту прав заявника щодо користування та розпорядження власним нерухомим майном.

Керуючись ст.ст. ст. 12,13,76-81,89,265,288,289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт припинення іпотеки за договором іпотеки від 24 липня 2007 року, який укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк", скасувати запис про заборону відчуження на нерухоме майно ОСОБА_1 та запис про іпотеку від 24 липня 2007 року № 26/13-84.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Марина РОБАК