Справа № 148/2366/23
Провадження №2/148/117/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

14 березня 2024 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., при секретарі Мрочко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію в сумі 7179,60 грн,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію в сумі 7179,60 грн, мотивуючи позовні вимоги тим, ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам відповідно до отриманої ліцензії (Постанова НКРЕКП від 14.06.2018 №429), починаючи з 01.01.2019.

Абзацом 4 п. 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії упродовж чотирьох років з 01.01.2019 виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території.

Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 побутові споживачі за регульованим тарифом, які продовжили споживання електричної енергії після 01.01.2019 приєднались до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно п.3.2.13 ПРРЕЕ договір вважається укладеним з дати відкриття особового рахунку за об`єктом споживання.

01.01.2019 між відповідачем та позивачем було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №26400463 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.2.1. Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює платежі згідно з умовами цього договору.

Протягом 01.11.2021 - 01.10.2023 за адресою: вул.Набережна, 78, с.Клебань, Тульчинського району, Вінницької області відповідач спожив 6127 кВт*год на суму 7179,60 грн та за зазначений період не сплатив жодної суми.

Через дані обставини позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.11.2021 по 01.10.2023 в розмірі 7179,60 грн та судовий збір в сумі 2684 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить провести розгляд справи без її участі, за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи згідно оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 28.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Вінницяобленерго» та відповідачем був укладений договір №26400463 про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 строком на три роки, про що свідчить його копія (а.с.13-14). Згідно умов даного договору вбачається, що даний договір вважається щорічно продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення.

У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом, які продовжили споживання електричної енергії після 01.01.2019, приєднались до умов публічного договору про постачання електроенергії постачальньником універсальних послуг.

Згідно ч.1 ст.56 ЗаконуУкраїни "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальником, які отримали відповідну ліцензію за договором постачання електричної енергії споживачам.

ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" відповідно до ліцензії, наданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №429 від 14.06.2018, здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам, починаючи з 01.01.2019.

Відтак, з 01.01.2019 постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 здійснюється електропостачальником ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ".

Таким чином, відповідач є споживачем послуг з постачання електричної енергії, які надаються ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що також свідчить детальна довідка споживача станом на 03.11.2023 (а.с.15).

Письмовий договір про користування електричною енергією між сторонами не укладався, проте відповідач від послуг електропостачання не відмовлявся, їх отримував, ними користувався, тобто, між позивачем та відповідачем наявні фактичні договірні зобов`язання з приводу електропостачання.

Відносини сторін щодо надання послуг постачання електричної енергії регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від від 14.03.2018 №312 (надалі ПРРЕЕ) та Типовим договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (надалі Типовий договір).

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У п.5 ч.2 ст.7 Закону України «При житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до абз.2, 4 та 5 п.13 розділу ХVІІ Закону України "Про ринок електричної енергії" з метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме:

упродовж шести років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання;

фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Згідно ч.4 ст.63 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до п. 7. Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (надалі ПРРЕЕ), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно п. 3.2.14 глави 3.2. розділу ІІІ ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку.

Згідно п.1.1. Типового договору цей Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі Споживач) постачальником універсальних послуг (далі Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього Договору.

Згідно п.2.1. Типового договору за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно підпункту п.6.2. Типового договору споживач зобов`язується: забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Факт постачання електричної енергії відповідачеві та її обсяг, підтверджується довідкою споживача (а.с.15) та сальдовими оборотами по споживачу 264000463 (а.с.18,19, 20).

Отже, фактичне споживання відповідачем відповідних обсягів електричної енергії та наявність відкритого на його ім`я особового рахунку № НОМЕР_1 свідчить про приєднання останнього до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно п.1 ч.3. ст.58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до правової позиції Верхового Суду України, викладеної у постанові від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, яка підтримана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг у повному обсязі.

З довідки про споживання за період з 11.2021 по 10.2023 (а.с.16-17) вбачається, що послуги з постачання електричної енергії відповідачем приймаються та 18.01.2022 ним була поведена оплата в сумі 1,80 грн.

Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання електичної енергії.

Свої зобов`язання по забезпеченню відповідача електичною енергією, як споживача цих послуг, позивач виконує належним чином та в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно не виконує.

Станом на момент пред`явленя позову сума заборгованості за послуги з постачання електичної енергії у відповідача перед позивачем складає 7179,60 грн, про що свідчить довідка про споживання за період з 11.2021 по 10.2023 (а.с.16-17), яка також містить інформацію (відомості) про особу відповідача, його особовий рахунок, покази лічильника, вартість електричної енергії, обсяги споживання електичної енергії, нараховані та оплочені кошти абонента, залишок. В свою чергу, показники лічильника, які зазначені у даній довідці, збігаються із копіями фотофіксації показників лічильника, долученими представником позивача за період 18.11.2021, 21.02.2022, 10.05.2022, 08.11.2022, 13.02.2023 та 26.09.23 (а.с.72-75).

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість за надані послуги з постачання електричної енергії не сплачує, він тим самим порушує ст. 526 ЦК України та п.п.1 п.6.2 Договору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача перед позивачем виник обов`язок щодо сплати послуг з постачання електичної енергії попри відсутність двосторонньої підписаної письмової форми договору про надання послуг з постачання електричної енергії.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача суду не надав.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684 грн ( а.с.1, 2).

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 7, 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ч.1 ст.56, п.1 ч.3. ст.58, ч.4 ст.63, абз.2, 4 та 5 п.13 розділу ХVІІ Закону України "Про ринок електричної енергії", ст. 509, 525, 526, 629, 901, 903 ЦК України, ст.4, 13, 19, 76-81, 141, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію в сумі 7179,60 грн задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ", ідентифікаційний код в , місцезнаходження якого: вул.Пирогова, 131, м.Вінниця, 21037, заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.11.2021 по 01.10.2023 в розмірі 7179,60 грн (сім тисяч сто сімдесят дев`ять гривень 60 копійок) на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" НОМЕР_3 в АБ "УКРГАЗБАНК", МФО 320478.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ", ідентифікаційний код в , місцезнаходження якого: вул.Пирогова, 131, м.Вінниця, 21037, судові витрати з оплати судового збору в сумі 2684 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) на поточний рахунок НОМЕР_4 в ФВОУ АТ "Ощадбанк", МФО 302076.

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: