Справа №173/167/24
Провадження №2/173/383/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2024 року до суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з позовом про зняття арешту з майна, до відповідача, Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2024 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 13.03.2024 року.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 КПК України.

Згідно заявлених позовних вимог за позовною заявою позивач просить зняти арешт з невизначеного майна, все нерухоме майно, Підстава обтяження: постанова про арешт майна ВП 28185542, 16.08.2011, видавник: відділ ДВС Верхньодніпровського РУЮ, номер обтяження: 11511249.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, містяться відомості щодо арешту нерухомого майна за номером запису про обтяження 11511249, підставою якого є постанова про арешт майна, ВП № 28185542 від 16.08.2011 Відділ ДВС Верхньодніпровського РУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_1 , код: НОМЕР_1 .

Згідно інформаційної довідки (№ 334417363) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта наданою 02.06.2023 року міститься запис про обтяження за № 115511249 від 17.08.2011 року на підставі постанови про арешт майна, ВП № 28185542 від 16.08.2011 року, обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а саме: невизначене майно, все нерухоме майно.

Обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, порушує його право власності.

В січні 2024 року він звернувся до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби з заявою про зняття арешту з нерухомого майна.

11.01.2024 була отримана мною відповідь яка полягала у тому, що Моніторингом Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у тому числі Спецрозділу - виконавчі провадження перенесені з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (ЄДРВП), не виявлено виконавчих проваджень де боржником ОСОБА_1 та в рамках яких було винесено постанову про арешт майна, ВП № 28185542, 16.08.2011, Відділ ДВС Верхньодніпровського РУЮ. Також встановлено, що станом на 11.01.2024 року виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебувають.

Надати більш детальну інформацію щодо виконавчого провадження в рамках якого накладено арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11511249 відділ не має змоги так як паперові матеріали даних виконавчих проваджень згідно Інструкції з діловодства, зберігаються три роки після чого були знищені.

Тому вирішити питання щодо зняття арешту на майно можливо лише в судовому порядку.

Обтяження у вигляді арешту майна порушує його право власності, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно відомостей із Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, містяться відомості щодо арешту нерухомого майна за номером запису про обтяження 11511249, підставою якого є постанова про арешт майна, ВП № 28185542 від 16.08.2011 Відділ ДВС Верхньодніпровського РУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_1 , код: НОМЕР_1 . Підстава накладення арешту у вказаній постанові не зазначена. Виконавче провадження, де позивач є боржником, відсутнє.

Позивач у січні 2024 року звернувся з заявою про зняття арешту майна.

Згідно довідки № 5113/28.8-27 від 11 січня 2024 року виданої Верхньодніпровським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса), моніторингом Автоматизованої системи виконавчих проваджень, не виявлено виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_1 , та в рамках яких було винесено постанову ВП № 28185542 від 16.08.2011 Відділ ДВС Верхньодніпровського РУЮ. Також встановлено, що станом на 11.01.2024 року виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебувають.

Надати більш детальну інформацію щодо виконавчого провадження, в рамках якого було винесено постанову про арешт майна ВП № 28185542 від 16.08.2011 Відділ ДВС Верхньодніпровського РУЮ відділ не має змоги так як паперові матеріали даних виконавчих проваджень згідно Інструкції з діловодства, зберігаються три роки після чого були знищені.

Накладений арешт на майно обмежує права позивача щодо здійснення права власності на належне йому майно.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішень.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Судом встановлено, що позивач звертався до відділу державної виконавчої служби із проханням про зняття арешту з належного йому майна, але позитивного результату не отримав. Тобто позивачем дотриманий досудовий порядок врегулювання зазначеного спору.

Так як у зв`язку з відсутністю на даний час відкритого виконавчого провадження відносно позивача вирішити дане питання в позасудовому порядку виявилось неможливим.

Згідно повідомлення Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) № 5113/28.8-27 від 11 січня 2024 року судом встановлено, що станом на 11.01.2024 року виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , на виконанні у відділі не перебувають.

Враховуючи, що стосовно позивача на час розгляду справи відсутні відкриті виконавчі провадження, забезпечення виконання яких могло б здійснюватись за рахунок нерухомого майна позивача, суд приходить до висновку, що подальше існування арешту на майно боржника має наслідком порушення його права власності щодо належного йому майна.

За наведених вище обставин суд вважає, що позовні вимоги про скасування арешту з майна позивача накладеного за постановою відділу ВДВС Верхньодніпровського РУЮ підлягають задоволенню, оскільки на даний час будь-які виконавчі провадження відносно позивача відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України - Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином ухвалене рішення підлягає обов`язковому виконанню зобов`язаною особою, відповідно не потребує додаткового покладення обов`язків на зобов`язану особу.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211.20 грн., покласти на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) (юридична адреса: 51600 пл. О. Поля, 5 м Верхньодніпровськ Дніпропетровської області), про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт з усього належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , невизначеного майна, все нерухоме майно, Підстава обтяження: постанова про арешт майна ВП 28185542, 16.08.2011, видавник: відділ ДВС Верхньодніпровського РУЮ, номер обтяження: 11511249.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211.20 грн., покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 13.03.2024 року.

Суддя Петрюк Т.М

Направлене до ЄДРСР: 19.03.2024 року

Дата набрання законної сили: 13.04.2024 року