Провадження № 2/742/409/24
Єдиний унікальний № 742/225/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м.Прилуки Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого - судді Циганка М. О., за участю секретаря судового засідання Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

установив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ткаченко Н.М. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, укладеного 24.10.2023 року та посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Колодуб С.М..

Свої уточнені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.10.2023 року між позивачем і відповідачкою було укладено договір довічного утримання. Цей договір було складено та посвідчено приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Колодуб С.М., згідно умов якого позивач передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві особистої власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач прийняла зобов"язання надавати відчужувачу(позивачу) довічне матеріальне утримання(догляд). Проте відповідач з моменту укладення договору довічного утримання, частково виконувала умови договору, проте в подальшому перестала здійснювати утримання та догляд, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, проте згідно з адресованою до суду заявою її представника заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання також не з`явилася, проте згідно з адресованою до суду її письмовою заявою та її представника просять справу розглядати без їх участі. Заявлені позовні вимоги визнають в повному обсязі, та не заперечують щодо їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено судом та вбачається з договору довічного утримання від 24.10.2023 року, зареєстрованого в реєстрі за №1515 квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві особистої приватної власності позивачці ОСОБА_1 (а.с. 27-28).

24 жовтня 2023 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, за умовами якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві особистої власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири становить 42,4 кв.м, житлова площа 27,1 кв.м., а ОСОБА_2 зобов"язалася надавати відчужувачу(позивачу) довічне матеріальне утримання(догляд).(а.с.27)

Статтею 744 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ч. 1, 2 ст. 746 Цивільного кодексу України, відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 749 Цивільного кодексу України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Статтею 750 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач може бути зобов`язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду).

Відповідно з п.5 зазначеного договору відповідач ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання надавати позивачу ОСОБА_1 довічне матеріальне забезпечення, а також усі види догляду: забезпечення належними лікувальними засобами, надання побутових послуг, тощо.

Згідно пункту 6 договору довічного утримання вартість матеріального забезпечення (їжі, одягу,догляду і необхідної допомоги) визначена сторонами договору в розмірі 1000,00 грн. щомісяця.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Згідно ч. 1 ст. 756 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Статтею 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, враховуючи, що відповідач визнав позов в повному обсязі, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

Керуючись ст. ст. 744, 746, 749, 750, 755, 756, 614 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Колодуб С.М. 24 жовтня 2023 року та зареєстрований в реєстрі за №1515.

Повернути у власність ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Максим ЦИГАНКО