Справа №521/2338/24
Провадження №2/521/2951/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурзенко М.В.,

при секретарі Корнієнко Л.В.,

за участі відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.09.2011 року у розмірі 92 370 грн. 72 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 28.09.2019 року та приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. На підставі вказаної Анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 25800 грн., номер картки 367671, тип-Універсальна. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідач користувався карткою, проте належним чином свої обов`язки не виконував, станом на 06.02.2024 року відповідачем рахується заборгованість у розмірі 92370,72 гривні, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 21718 грн. 74 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом 70 101 грн. 98 коп., пеня 550 грн. У зв`язку з чим представник позивача вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.03.2024 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 09.04.2024 р.

В судове засідання 09.04.2024 р. сторони не з`явились, розгляд справи було відкладено на 08.05.2024 р.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в своєму позові просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідна картка надійшла йому поштою, він користувався карткою, проте не згоден із розміром відсотків та пені, оскільки відповідні умови з банком не погоджував.

Справу розглянуто в змішаній формі.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28 вересня 2011 року відповідачем було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку № 246813062, копія якої міститься в електронному вигляді в матеріалах справи.

Прохальна частина вказаної Заяви-Анкети не містить позначок відповідача щодо бажання отримати запропоновані в ній послуги, зокрема відкрити картку Універсальна, поле із зазначенням бажаного кредитного ліміту також не є заповненим.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» з 21 травня 2018 року змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У анкеті-заяві відповідача від 28 вересня 2011 року процентна ставка не зазначена, у ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме додану до позовної заяви редакцію Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку розумів відповідач та ознайомився і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Посилання позивача на відповідну редакцію Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, розміщену на сайті банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, суд доходить висновку про безпідставність вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом та пені. Такий висновок суду узгоджується з висновками, викладеним в постанові ВП ВС від 03.07.2019 р. по справі № 342/180/17-ц.

Водночас, з наданої стороною позивача виписки руху коштів по картці 367671 вбачається, що відповідач користувався нею, з картки було здійснено ним видаткових операцій на загальну суму 25 288 грн. 51 коп., в т.ч. оплату продуктів 01.01.2014 р. на суму 38 грн. 51 коп., зняття готівки 02.01.2014 р. на суму 8 000 грн. 00 коп. (2х4000грн.), зняття готівки 03.01.2014 р. на загальну суму 17 250 грн. (4х 4000 грн. + 1250 грн.).

За період користування карткою відповідачем було внесено на картку грошові кошти на загальну суму 19 543 грн. 96 коп., в т.ч. 07.02.204 р. 850 грн., 05.03.2014 р. 1000 грн., 07.04.2014 р. 852 грн., 13.04.2014 р. 50 грн., 11.05.2014 р. 850 грн., 10.06.2014 р. 850 грн., 18.07.2014 р. 850 грн., 15.08.2014 р. 850 грн., 23.09.2014 р. 850 грн., 19.10.2014 р. 850 грн., 19.11.2014 р. 850 грн., 19.12.2014 р. 850 грн.,21.05.2015 р. 852 грн., 24.02.2015 р. 848 грн., 25.02.2015 р. 3 грн., 22.03.2015 р. 850 грн., 21.04.2015 р. 850 грн., 05.06.2015р. 399 грн. 96 коп., 23.06.2015 р. 503 грн., 22.03.2017 р. 500 грн., 22.04.2017 р. 600 грн., 26.05.2017 р. 500 грн., 23.06.2017 р. 498 грн., 22.07.2017 р. 500 грн., 21.08.2017 р. 500 грн., 22.09.2017 р. 500 грн., 25.10.2017р. 500 грн., 22.11.2017 р. 500 грн., 26.12.2017 р. 498 грн, 19.01.2018р. 500 грн.

Надходження на картку грошових коштів в сумі 402 255 грн. 57 коп. від 05.12.2023 року судом до уваги не береться, оскільки як стверджує відповідач, він зазначеної суми на картку не вносив.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактично використаною та повернутою частиною кредитних коштів, що складає 7 164 грн. 55 коп. (25 288 грн. 51 коп. 19 543 грн. 94 коп.)

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 187 гривень 89 копійок. (2422 грн. 40 коп. / 92 370 грн. 72 коп. * 7 164 грн. 55 коп.).

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 28 вересня 2011 року (картка 367671) станом на 06 лютого 2024 року в сумі 7164 (сім тисяч сто шістдесят чотири) грн. 55 коп.

Стягнути Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 187 (сто вісімдесят сім) гривень 89 копійок.

Повний текст рішення складений 13 травня 2024 року.

Головуючий: