Справа № 473/1031/24
РІШЕННЯ

іменем України

"07" травня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Багрін І.А., представника відповідача адвоката Сторчака П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

у лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, поданим в його інтересах адвокатом Шемрай Сергієм Богдановичем, до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів у загальній сумі 76 050 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 листопада 2023 року позивач здійснив переказ власних коштів на банківські рахунки відповідача в загальній сумі 76 050 грн. 00 коп. (38 050 грн. 00 коп. на рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», та два перекази по 10 000 грн. 00 коп. на рахунок, відкритий в АТ «Універсал Банк (monobank)).

11 січня 2024 року позивач надіслав відповідачу претензію про повернення боргу в сумі 76 050 грн. 00 коп. та 23 січня 2024 року - повторно аналогічного змісту. Крім того, позивач намагався вирішити питання щодо повернення коштів у телефонному режимі. Незважаючи на це, кошти відповідачем не були повернути, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 01 березня 2024 року відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

22 березня 2024 року від представника відповідача адвоката Сторчака П.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи на відсутність між сторонами позикових правовідносин.

10 квітня 2024 року від представника позивача адвоката Шемрай С.Б. надійшла відповідь на відзив, у якій останній наполягав на задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , вважав безпідставними доводи відзиву, оскільки між сторонами виникли не позикові правовідносини, а інші, а саме набуття майно без достатньої правової підстави, що врегульовано ст.1212 ЦК України. При цьому вказував, що факт перерахування коштів відповідачу не викликає сумніву.

Представник позивача адвокат Шемрай С.Б. у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав.

Представник відповідача адвокат Сторчак П.О. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. При цьому пояснив, що на прохання свого знайомого відповідач надав йому реквізити своїх карток, на які позивач перерахував зазначені в позові кошти в порядку виконання домовленості, яка існувала між позивачем та знайомим відповідача. Одразу після надходження коштів, відповідач перерахував кошти іншим особам, на які вказав його знайомий. Щодо мети перерахування коштів відповідачу невідомо.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 листопада 2023 року позивач ОСОБА_1 з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 , перерахував грошові кошти в сумі 38050 грн. 00 коп. В цей же день, позивач з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_3 перерахував грошові кошти в загальній сумі 20 000 грн. 00 коп. (два платежі по 10 000 грн. 00 коп.). Призначенням платежів вказано: «переказ власних коштів».

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1 ст. 1212 ЦК України).

Передбачений ст.1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (ст.1215 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти поверненню потерпілій особі, слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, позивачем не було належним чином доведено факту безпідставності набуття відповідачем спірних коштів. Позивач кілька разів здійснив переказ власних коштів на реквізити картки відповідача (двох карток), тобто у позивача були реквізити картки відповідача, отже йому було відомо адресу та мету перерахування коштів, що вказує на цілеспрямованість волі позивача на перерахування коштів саме відповідачу. При цьому, позивач не вказує на наявність помилки в перерахуванні спірних коштів, не посилається на помилку в реквізитах рахунку, введеній сумі платежу.

Таким чином, позивач перерахував кошти відповідачу, фактично знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з перерахування чи повернення коштів, а тому поведінка позивача, який через деякий час вимагає повернення перерахованих коштів, є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно та без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. ст.12,13,81,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 травня 2024 року.

Суддя Л.В.Лузан