Справа № 336/7808/23
16 травня 2024 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Теряник А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), цивільну справу №336/7808/23 за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за відсутності сторін та їх представників, -
Представник позивача адвокат Прохоренко В.П. в інтересах позивача 31.07.2023 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором (договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки) від 11.04.2019, яка утворилась станом на 01.06.2023, у сумі 22 604,81 гривень, а саме: за простроченим тілом кредиту у сумі 11 407,71 гривень, за простроченими процентами у сумі 11 197,10 гривень.
За змістом позову, відповідно до умов Договору банком відкрито позичальнику картковий рахунок № НОМЕР_1 за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» для фізичних осіб клієнтів Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» та встановлено ліміт дозволеного овердрафту (з урахуванням змін, внесених згідно з положеннями договору): сума ліміту овердрафту 12 000,00 гривень, строк ліміту овердрафту - 36 місяців з 11.04.2019 по 09.04.2022; фіксована процента ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) - 42%.
Пунктом 1.1.20 Договору встановлено, що овердрафт - кредит, який надається банком клієнту в разі перевищення суми операції держателем ПК залишку коштів на рахунку та в інших випадках, визначених цим Договором (дозволений овердрафт та недозволений овердрафт). Пільговий період кредитування це період кредитування, протягом якого встановлюється окрема знижена процентна ставка за користуванням ліміту дозволеного овердрафту, розмір якої встановлюється відповідно до діючих тарифів банку. Пільговий період починається із дня виникнення заборгованості по дозволеному овердрафту, діє протягом 30 каледарних днів з дати виникнення заборгованості по дозволеному овердрафту, або до моменту погашення заборгованості по рахунку в повному обсязі (п. 1.1.29, п.4.2.2 Договору).
Проценти за користування овердрафтом нараховуються у валюті рахунку за фактичний строк користування кредитними коштами, виходячи із щоденного підсумкового залишку заборгованості на рахунку в розмірі процентної ставки, зазначеної у Тарифах банку (п.4.2.1Договору).
Так, відповідно до тверджень сторони позивача, оскільки позичальником не здійснено своєчасне погашення (повернення) грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду та не сплачено проценти за користування дозволеним овердрафтом, банком нараховані проценти у розмірі 42% на рік (3,5% на місяць) на суму існуючої заборгованості за овердрафтом. Відповідачем здійснювалося часткове погашення заборгованості, але за позичальником виникла прострочена заборгованість за овердрафтом та процентами.
Також відповідно до змісту позовної заяви згід но з Тарифами банку при видачі готівкових коштів у касі банку та/або при знятті готівкових коштів з банкоматів з позичальника стягувалася комісія за видачу овердрафту (кредитних коштів). а також при направленні запиту щодо залишку коштів на рахунку (СМС-Банкінг) стягувалася комісія, списана банком за рахунок кредитних коштів позичальника.
Відповідач зобов`язувався повернути заборгованість за дозволеним овердрафтом в межах строку дії ліміту дозволеного овердрафту, з за недозволеним в день її виникнення (п. 4.7.3 Договору). За користування неповернутою в строк сумою дозволеного овердрафту та/або непогашення в строк процентів за користування ним, сплачувати проценти та штрафи відповідно до умов цього Договору та Тарифів банку (п. 4.7.4 Договору).
Позичальником не виконано вищевказані умови, зокрема, п. 4.3.1, 4.3.2, 4.7.2 Договору, у зв`язку з чим банком застосовано штрафні санкції. Вимога про дострокове повернення заборгованості з боку відповідачки залишена без реагування.
Так, станом на 01.06.2023 ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем, який виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором (договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки) від 11.04.2019, у сумі 22 604,81 гривень, а саме: за простроченим тілом кредиту у сумі 11 407,71 гривень, за простроченими процентами у сумі 11 197,10 гривень.
З вказаних підстав, враховуючи неможливість позасудового врегулювання спору, право банку (позикодавця) на дострокове повернення заборгованості у випадку невиконання позичальником умов договору (п.4.4.2 Договору), із посиланням на ст.11, 14-16, 202, 509, 525-526, 530, 554, 560, 617, 629, 1048, 1054, 1056 ЦК України, оскільки відповідачка продовжує ухилятись від виконання умов договору, укладеного між сторонами, який не розірваний, представник позивача просить задовольнити позов у визначений спосіб.
Ухвалою судді від 11.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено дату, час і місце проведення судового засідання, яке відбудеться в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідачка має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідачка зобов`язана надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачкою відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідачка має право пред`явити зустрічний позов. Крім того, встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
За змістом мотивувальної частини ухвали суду представник позивача разом із позовною заявою, подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Проте, відповідно до ч.7 ст.277 ЦПК України ч.2-6 цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження, тому клопотання задоволенню не підлягає. Натомість, виходячи з наведених критеріїв, строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не визначається. За нормою ч.5 ст.279 ЦПК України з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, за змістом заяви, зокрема, вх.№ від 02.04.2024 просить суд проводити розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення заперечень не висловлено.
Відповідачка ОСОБА_1 належним чином, неодноразово та завчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не скеровували, своїм правом на подання відзиву у встановлений судом в ухвалі суду строк (відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України) не скористалась.
Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Інших заяв та клопотань до матеріалів справи сторонами не надано, про поважні причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила.
Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, відсутність відзиву на позовну заяву, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.
За приписами ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.
Згідно з матеріалами справи 28.12.2018 Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус», яке виступає правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус», яке в свою чергу є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус», зареєстрованого Національним банком України 29.11.2007 року за №320.
Як вбачається із Заяви-анкети від 15.02.2019 (дата відкриття рахунка) банк встановив відповідачу овердрафт з початковою сумою ліміту 5 000,00 гривень., зі строком дії ліміту на 12 місяців; фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 36,00%; процентна ставка в пільговий період кредитування (річних) 0,0001%, в разі простроченого овердрафту 50%.
Підписанням Заяви-анкети позичальник погодилась на приєднання до умов Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки. Крім того, позичальнику відкрито рахунок № НОМЕР_1 , 04.03.2019 ОСОБА_1 отримала платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується її розпискою, дослідженою судом.
Також банком на підтвердження укладення Договору, крім підписаної відповідачем Заяви-анкети надано копію Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб), Додаток №2 до Договору Правила користування платіжними картками ПАТ «КБ «Глобус» та Додаток №3 до Договору Публічна пропозиція ПАТ «КБ «Глобус», викопіровку паспортних даних та ідентифікаційного коду позичальника.
Разом з цим, додаток №1 до Договору Тарифний план «Запасочка», доданий до позовної заяви, із умовами кредитування, не містить підписів сторін правочину.
Пунктом 1.1.20 Договору встановлено, що овердрафт це кредит, який надається банком клієнту в разі перевищення суми операції держателем ПК залишку коштів на рахунку та в інших випадках, визначених цим Договором (дозволений овердрафт та недозволений овердрафт). Також визначено, що пільговий період кредитування це період кредитування, протягом якого встановлюється окрема знижена процентна ставка за користуванням ліміту дозволеного овердрафту, розмір якої встановлюється відповідно до діючих тарифів банку. Пільговий період починається із дня виникнення заборгованості по дозволеному овердрафту, діє протягом 30 каледарних днів з дати виникнення заборгованості по дозволеному овердрафту, або до моменту погашення заборгованості по рахунку в повному обсязі (п. 1.1.29, п.4.2.2 Договору).
Проценти за користування овердрафтом нараховуються за фактичний строк користування кредитними коштами, виходячи із щоденного підсумкового залишку заборгованості на рахунку в розмірі процентної ставки, зазначеної у Тарифах банку (п.4.2.1 Договору).
Відповідачка умовами договору зобов`язувалась повернути заборгованість за дозволеним овердрафтом в межах строку дії ліміту дозволеним овердрафту, а за недозволеним в день її виникнення (п. 4.7.3 Договору). За користування неповернутою в строк сумою дозволеного овердрафту та/або непогашення в строк процентів за користування сплачувати проценти та штрафи відповідно до умов Договору та Тарифів банку (п. 4.7.4 Договору).
З виписки за Договором за період з 11.04.2019 по 01.04.2021 видно, що за вказаний період позичальником використовувались кредитні кошти, здійснювались зняття готівкових коштів та придбання, а також вносились кошти на рахунок.
У зв`язку з виникненням у відповідачки простроченої заборгованості зі сплати кредиту у сумі 22 197,88 гривень (11 407,71 гривень прострочена заборгованість по кредиту, 10 790,17 гривень нараховані прострочені проценти) станом на 30.04.2023 банк направив ОСОБА_1 вимогу №1-1906 від 02.05.2023 щодо погашення вказаної заборгованості. Доказів її отримання суду стороною позивача не подано. Доказів її виконання стороною відповідача не долучалось. Втім, досудове врегулювання спору в справах даної категорії не є обов`язковим, а порушення відповідачкою строку повернення кредитної заборгованості підтверджено наявним розрахунком.
Відповідно до пункту 4.4.2 Договору банк має право вимагати дострокового повного повернення заборгованості за дозволеним овердрафтом у випадку невиконання або неповного виконання клієнтом зобов`язань за Договором.
Згідно з наявними випискою та розрахунком на час звернення до суду відповідачка не сплатила заборгованість за договором у вказаній сумі, доказів протилежного стороною відповідача до суду не подано. Факт укладення кредитного договору та надання грошових коштів (кредиту) у її користування банком на виконання умов кредитного договору від 11.04.2019 ОСОБА_1 під час провадження справи в суді не спростувала. Даних про його розірвання сторонами до справи не надано.
Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства.
За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України). Зокрема, ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, судом враховується позиція Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.07.2019 у цивільній справі №342/180/17, пр. 14-131цс19.
Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Враховуючи зміст наведених норм, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються позивачем, як надавачем банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції.
У вказаній справі цієї умови в достатньому обсязі дотримано позивачем, відповідно, положення ст.634 ЦК України розповсюджуються на правовідносини, що склались між сторонами.
За нормою ч.2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, ч.1 ст.1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Крім того, згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Так, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У цій справі позивачем заявлено вимоги про погашення кредиту, а саме, простроченого тіла кредиту, поточних та прострочених процентів, нарахованих на вказане тіло.
За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, під час розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позивач виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором про надання банківських послуг, а саме, здійснив надання кредитних коштів відповідачці в межах ліміту овердрафту у безготівковий спосіб, встановивши ліміт операцій на розрахунковий рахунок, відкритий банком (позивачем) на ім`я відповідачки. У заяві-анкеті визначені всі істотні умови кредитного договору, передбачені статтею 1054 ЦК України.
Слід зауважити, що пунктом 6.11 Договору визначено, що цей Договір набуває чинності в день отримання банком від клієнта письмової заповненої та підписаної Заяви про приєднання і діє до закриття рахунку та виконання сторонами всіх належних за Договором зобов`язань.
Отже, відповідачка, підписавши заяву-анкету, погодилась з такими умовами кредитування.
У п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитом, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
При цьому, доказів на спростування факту отримання кредитних коштів та неповернення їх у розмірі, визначеному банком, що є процесуальним обов`язком відповідача, зважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано. Також відповідачкою не було надано контрозрахунку заборгованості.
Що стосується відмінності номеру рахунку, який вказаний в заяві-анкеті, банківській виписці та детальному розрахунку заборгованості, то суд зазначає таке.
Постановою Правління Національного Банку України від 11.09.2017 року №89 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку затверджено План рахунків бухгалтерського обліку банків України» та Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України. Частиною 5 постанови чітко визначено, що Банки України мають забезпечити до 01 січня 2019 року поступовий перехід на здійснення операцій з використанням платіжних карток із застосуванням балансових рахунків 2600 АП «Кошти на вимогу суб`єктів господарювання» групи рахунків 260 «Кошти на вимогу суб`єктів господарювання», 2620 АП «Кошти на вимогу фізичних осіб» групи рахунків 262 «Кошти на вимогу фізичних осіб», 2650 АП «Кошти на вимогу небанківських фінансових установ» групи рахунків 265 «Кошти небанківських фінансових установ» розділу 26 класу 2 Плану рахунків.
Оскільки у даній справі виписка за Договором № сформована після 01.01.2019, відповідно на початку виписки відображено новий рахунок. За змістом виписки є очевидним переміщення вказаного кредиту на інший рахунок за договором, а також операції з поповнення рахунку, що в свою чергу свідчить про погодження сторонами умов договору та часткове виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.
Фактично отримані відповідачем кошти у добровільному порядку банку повернуті не були, тому наявні підстави вважати, що права кредитора порушені. Отже, останній має право вимагати виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, яка згідно з розрахунку, наданого банку, та виписки за договором становить 11 407,71 гривень.
Разом з цим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 зроблено висновок, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Положеннями ст.1048 ЦК України, наведеними вище, врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Умовами Заяви-анкети передбачені фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 36,00%; процентна ставка в пільговий період кредитування (річних) 0,0001%.
Разом з тим, погодження фіксованої процентної ставки у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) у розмірі 42%, на які посилався банк у позові щодо нарахування простроченої заборгованості за нарахованими процентами, матеріали справи не містять. Таким чином позивачем не доведено наявності підстав для стягнення з відповідача на його користь простроченої заборгованості по процентах у сумі 5 723,28 гривень.
Так, з урахуванням наведених норм та наданого позивачем розрахунку суд встановив, що станом на 01.06.2023 відповідачка взятих на себе кредитних зобов`язань до звернення до суду належним чином не виконала, сума тіла кредиту та процентів (поточних), що підтверджена розрахунком, є обґрунтованою та підлягає стягненню з вказаної фізичної особи в повному обсязі.
Із врахуванням норми ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості відповідно до заявлених позовних вимог (щодо тіла кредиту та процентів) в повному обсязі.
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказані положення набрали чинності 17.03.2022.
Проте, суд встановив, що відповідно до наявного розрахунку заборгованості банком платежі згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України не нараховувались.
Щодо розподіл судових витрат слід зауважити таке.
Згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір в розмірі 2 684,00 гривень. За приписами п. 6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Тому задоволеній сумі позовних вимог в розмірі 16 881,53 гривень буде відповідати розмір судового збору, що дорівнює 2 004,44 гривень, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, тобто, пропорційно до розміру заборгованості, що підлягає стягненню.
За положеннями ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Ч.8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За приписами ч.4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, суд враховує загальні засади цивільного процесуального законодавства та критерії відшкодування, їх доцільність та співрозмірність, відсутність належним чином висловлених заперечень з боку відповідачки. Суд наголошує, що при розгляді справи учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Так, стороною відповідача не подано заперечень проти розміру витрат на професійну (правничу) допомогу відповідно до приписів ч.1 ст.182 ЦПК України.
Відповідно, враховуючи наведене обґрунтування, наявні докази на підтвердження надання правової допомоги адвокатом Прохоренком В.П. (опис обсягу наданих робіт наявний в акті від 27.07.2023), із врахуванням наведеного стороною позивача розрахунку, суд дійшов висновку про обґрунтованість судових витрат, понесених стороною позивача за надання усної правової консультації, підготовку та подання до суду позовної заяви 6 000,00 гривень.
З огляду на вказані норми права, часткове задоволення позову, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 480,87 гривень. Інша частина витрат на професійну правничу допомогу залишається за позивачем.
Керуючись ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 137, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274, 279, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» прострочених процентів відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 004,44 гривень (дві тисячі чотири гривні 44 копійки) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 480,87 гривень (чотири тисячі чотириста вісімдесят гривень 87 копійок).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 16.05.2024.

Суддя Л. А. Вайнраух