Справа № 524/8072/24
Провадження №2/524/2842/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 року м.Кременчук

Суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Алексашина Н.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці про зняття арешту з майна.

В позові вказала, що вона є власницею 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 .

Напочатку липня 2024 року позивачка вирішила подарувати належну їй частку квартири, однак, не змогла цього зробити, оскільки виявилось, що на всю квартиру накладено арешт.

Арешт накладено постановою Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці від 08.04.2004 року, на підставі виконавчого листа, виданого Козельщинським районним судом Полтавської області №11-71 від 03.10.2000. Боржником за вказаним виконавчим листом є син позивачки ОСОБА_2 . Виконавчий лист передбачає стягнення в сумі 17924 грн. на користь підприємства «Світанок». Крім того, постанова передбачає стягнення на користь держави 1792,4 грн.

З вказаною постановою про накладення арешту позивачка не згодна, оскільки боржнику ОСОБА_2 належить лише 1/6 частина квартири, тоді як їй 2/3 частини.

На звернення ОСОБА_2 Автозаводським відділом ДВС надано відповідь з переліком виконавчих проваджень, які перебували на виконанні відділу. Боржнику рекомендовано сплатити борги за виконавчими документами.

Позивачка посилається на те, що у цьому переліку відсутня підстава арешту рішення Козельщинського районного суду Полтавської області та постанова про стягнення виконавчого збору по виконанню виконавчого листа Козельщинського районного суду від 03.10.2000 року.

Позивачка прохає скасувати арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язати відповідача припинити обтяження арешт.

В судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідач, Автозаводський ВДВС у місті Кременчуці направив до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.03.2005 №1748222 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 . Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 08.04.2004 арешт накладено для забезпечення виконання виконавчого листа Козельщинського районного суду про стягнення зі ОСОБА_2 на користь СС «Світанок» боргу в розмірі 17924 грн. та судового збору на користь держави в розмірі 1792,40 грн. Також відносно ОСОБА_2 у відділі ДВС перебуває низка інших виконавчих проваджень, У боржника наявні невиконані зобов`язання за переліченими виконавчими провадженнями.

Також відповідач посилається на те, що зняття арешту можливе в разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби / приватного виконавця коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Треті особи, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Також власниками вказаної квартири на праві приватної власності є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким належить по 1/6 частині. /а.с.5/

На вказану квартиру накладено арешт на підставі повідомлення №720-24/5335 від 08.04.2004 ДВС Автозаводського управління юстиції. /а.с.6/

Згідно постанови від 08.04.2004 року ВДВС Автозаводського РУЮ арешт на квартиру накладено на підставі виконавчого листа №11-71 Козельщинського районного суду про стягнення зі ОСОБА_4 на користь СС «Світанок» боргу 17924 грн. та на користь держави виконавчого збору 1792,4 грн. /а.с.7/

Крім того, згідно відповіді Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці, у відділі відносно боржника ОСОБА_2 перебували наступні виконавчі документи: - судовий наказ Автозаводського районного суду м.Кременчука №2-н-224/12 від 13.03.2012 про стягнення на користь ПАТ «Укртелеком» 252,29 грн.; - виконавчий лист Полтавського окружного адміністративного суду №813/50/14 від 02.04.2014 про стягнення на користь КОДІ 38280,40 грн.; - судовий наказ Автозаводського районного суду м.Кременчука №2-н-524/1486/14 від 17.09.2014 про стягнення на користь ПАТ «Полтаватеплоенерго» 314,20 грн.; - постанова батальйону патрульної поліції м.Кременчук № ЕАТ 7838928 від 30.09.2023 про стягнення штрафу в розмірі 40800 грн. Для зняття арешту боржнику необхідно сплатити борги за виконавчими документами, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження на загальну суму 76965,30 грн. /а.с.11/

Умови та підстави зняття арешту з майна врегульовані ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.3 ст.59 Закону у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Частина 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд звертає увагу на те, що в даному випадку Автозаводський відділ ДВС не є належним відповідачем.

Згідно частини 1 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. (постанова ВП ВС від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18)

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. (постанова ВС від 06 травня 2024 року у справі №725/3352/23).

Також суд звертає увагу позивачки на постанову ОП КЦС ВС від 07 листопада 2022 року у справі № 725/7187/19, у якій викладено наступні висновки.

Частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» розрахована на ті випадки, за яких вимогу про визнання права власності та про зняття з нього арешту заявляє особа, яка є одноосібним власником або співвласником подільної речі.

Очевидно, що нерозумним було б тлумачення, яке б передбачало можливість для одного із співвласників у спільній сумісній власності вимагати зняття арешту з неподільної речі в цілому чи навіть допускати конструкцію зняття арешту із «частки в спільній сумісній власності». Права та інтереси іншого співвласника в спільній сумісній власності на неподільну річ мають захищатися шляхом виплати компенсації.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, які ґрунтуються на праві власності на нього, є способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову), а сутність негаторного позову виключає застосування позовної давності.

Хоча наведені висновки ОП КЦС ВС від 07 листопада 2022 року зроблені у справі, у якій майно належало співвласникам на праві спільної сумісної власності, вони застосовні і до майна належного на праві спільної часткової власності, оскільки частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Отже, неможливе зняття арешту на частину речі, яка є неподільною.

Таким чином, враховуючи, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, а порушене право позивачки може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову до боржника/стягувача про визнання права власності на майно і зняття із нього арешту, у задоволенні заявлених вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4-13, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Алексашина Н.С.