"19" березня 2024 р. Справа № 363/1289/24
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

19 березня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу зі стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу зі стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Розглянувши матеріали поданої заяви про видачу судового наказу, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Судом встановлено, що заява про видачу судового наказу подана з метою стягнення аліментів з боржника (фізичної особи) ОСОБА_2 .

З метою отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника судом 18.03.2024 року було направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру. З відповіді № 495862 від 18.03.2024 року вбачається, що зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання боржника ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 . Інших відомостей щодо офіційно зареєстрованого місця проживання боржника в Єдиному державному демографічному реєстрі немає.

Суд звертає увагу, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 року № 309, м. Краснодон Краснодонського району Луганської області (Постановою ВРУ від 12.05.2016 року № 1351-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» перейменовані в м. Сорокино Сорокинського району Луганської області) належить до тимчасово окупованих територій з 07.04.2014 року.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що органи публічної влади України, оператори поштового зв`язку не реалізують своїх повноважень та не виконують свої функції на території, на якій боржник має зареєстроване місце проживання.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Зі змісту ч. 1 ст. 28 ЦПК України вбачається, що справи про стягнення аліментів можуть розглядатися також за зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання чи перебування позивача (заявника).

Разом з тим, встановлення можливості подання та розгляду заяви про видачу судового наказу за правилами альтернативної підсудності, не звільняє суд від обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 165 ЦПК України, щодо з`ясування та перевірки офіційно зареєстрованого місця проживання боржника. Виконання такого обов`язку обумовлено, зокрема, тим, що відповідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України суд здійснює процесуальну комунікацію з боржником саме за його офіційно зареєстрованою адресою проживання.

Однак, зважаючи на те, що місце проживання боржника в установленому законодавством порядку зареєстроване на тимчасово окупованій території України, фактичний контроль над якою забезпечується державою-агресором, то суд позбавлений можливості виконати вимоги, зокрема, ст. 169 ЦПК України щодо направлення боржнику за зареєстрованим місцем його проживання копії судового наказу з заявою про його видачу та додатками до неї.

У заяві про видачу судового наказу заявником було вказано, що боржник ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим матеріали поданої заяви не містять жодного офіційного документа, наприклад, довідки про реєстрацію особи як внутрішньо переміщеної особи, на основі якого суд мав би можливість перевірити та підтвердити принаймі адресу фактичного місця проживання боржника та в залежності від цього здійснювати подальшу процесуальну комунікацію саме за адресою фактичного проживання.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 160-167, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу зі стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 .

Роз`яснити заявникові його право звернутися з тими самими вимогами у порядку позовного провадження.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Рукас