Справа № 569/3482/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,

з участю

представника скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Салівончика В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються головний державний виконавець Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Салівончик Вадим Анатолійович на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Грозіка І.І., звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця.

В обгрунтування скарги вказує, що на примусовому виконанні у Костопільському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні перебуває виконавче провадження № 70758814 від 16.01.2023 року за виконавчим листом № 569/25824/21, який виданий 20.12.2022 Рівненським міським судом Рівненської області по сплаті аліментів, що існують за ним на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 20 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 07.02.2024 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Квитанції, які були надані ним на загальну суму 20532,67 грн. не були зараховані як аліменти на користь стягувача, так як у квитанціях не зазначено призначення платежу «Аліменти». При цьому, в період з січня по жовтень 2022 року, ним, на користь ОСОБА_5 (рахунок НОМЕР_1 ) було здійснено ряд банківських платежів, а саме: 24 січня 2022 року в сумі 1005,03 гривень; 01 лютого 2022 року в сумі 502,51 гривень; 08 березня 2022 року в сумі 3000 гривень; 27 березня 2022 року в сумі 3000 гривень; ??12 травня 2022 року в сумі 3015,08 гривень; 15 червня 2022 року в сумі 3000 гривень; ??14 липня 2022 року в сумі 3000 гривень; 18 вересня 2022 року в сумі 2010,05 гривень; 05 жовтня 2022 року в сумі 2000 гривень. Вищезазначені суми грошових коштів, ним, щомісячно сплачувались на користь стягувача, через місяць після набрання рішенням суду законної сили. Жодних цивільно-правових зобов`язань між ним та стягувачкою не існує та не існувало в зазначений період, а відповідно і у нього не існувало та не існує обов`язку сплачувати будь-які платежі на її користь окрім аліментів на утримання дитини. Таким чином, вважає, що дії виконавця з не врахування щомісячних платежів на загальну суму 20 532 гривень 67 копійок в рахунок аліментів на користь ОСОБА_3 незаконними. У зв`язку з цим звертається до суду з даною скаргою.

14.03.2024 року від стягувачки надійшли пояснення, в яких вона вказує, що ОСОБА_2 стверджує, що кошти які він відправляв без призначення платежу є аліментами. Дані кошти як аліменти вона не визнає, оскільки ОСОБА_2 їх відправляв на компенсацію лікування дитини, так як на той період дитина проходила апаратне лікування очей, медикаментозне лікування, було придбано дорого вартісні окуляри та лінзи. Також дитина в той період часто хворіла, так як зазнала сильного стресу через початок війни та через те, що тато його покинув та втік за кордон. Інша частина коштів була відправлена ОСОБА_2 на утримання спільної квартири, а саме на ремонт опалювальної системи та чистку котла. Одночасно просить суд розглянути справу без її участі, так як вона сама виховує та доглядає дитину, яка знаходиться на лікуванні, і участі в судовому засіданні взяти не може.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав та просив суд її задовольнити з підстав викладених у ній. Додатково, вказав, що боржником сплачувались кошти, однак не було вказано, що це аліменти.

Державний виконавець Салівончик В.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Вказав, що він діяв відповідно до інструкції з організації виконання рішень. Зазначив, що дані кошти він не міг зарахувати як аліменти, оскільки в них не було зазначено призначення плату як аліменти.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2022 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (справа № 569/25824/21).

На примусовому виконанні у Костопільському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні перебуває виконавче провадження № 70758814 від 16.01.2023 року за виконавчим листом № 569/25824/21.

З відповіді Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 3882 від 09.02.2024 вбачається, що на примусовому виконанні у Костопільському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні перебуває виконавче провадження № 70758814 від 16.01.2023 року за виконавчим листом № 569/25824/21, який виданий 20.12.2022 Рівненським міським судом Рівненської області по сплаті аліментів що існують за ним на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 20 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 07.02.2024 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Квитанції, які були надані ним на загальну суму 20532,67 грн. не були зараховані як аліменти на користь стягувача, так як у квитанціях не зазначено призначення платежу «Аліменти».

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У частині третій статті 195 СК України зазначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Тобто законом визначено обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачено, що в разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно законодавець визначив обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

Скаржник на обґрунтування доводів скарги на дії державного виконавця посилався на безпідставне неврахування виконавцем платежів про перерахунок коштів на утримання дитини, сплачених на банківську картку стягувача.

Заявник звертав увагу суду на те, що грошові перекази здійснені без позначки «аліменти», проте з метою виконання обов`язку з утримання дитини.

У постанові Верховного Суду від 10 серпня 2023 року у справі № 206/2658/22 (провадження № 61-4693св23) зроблено висновок, що «незазначення таких даних у квитанціях не спростовує того, що перерахунок коштів на користь стягувача боржник здійснював саме з метою надання утримання дитини».

З огляду на викладене, враховуючи, що боржник надав виписку по витратам його картки, з якої вбачається здійснення банківських платежів ОСОБА_2 в період з січня по жовтень 2022 року на користь ОСОБА_5 (рахунок НОМЕР_1 ), а саме: 24 січня 2022 року в сумі 1005,03 гривень; 01 лютого 2022 року в сумі 502,51 гривень; 08 березня 2022 року в сумі 3000 гривень; 27 березня 2022 року в сумі 3000 гривень; ??12 травня 2022 року в сумі 3015,08 гривень; 15 червня 2022 року в сумі 3000 гривень; ??14 липня 2022 року в сумі 3000 гривень; 18 вересня 2022 року в сумі 2010,05 гривень; 05 жовтня 2022 року в сумі 2000 гривень, а рішенням суду стягнутто аліменти, починаючи з 20 грудня 2021 року, вказане доводить, що грошові кошти, сплачені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , є саме аліментами на дитину і до того ж такі суми платежів, носять періодичний, щомісячний характер.

Матеріали справи не містять доказів про наявність в період з січня по жовтень 2022 року між боржником та стягувачем аліментів жодних цивільно-правових зобов`язань, які б пояснювали природу здійснення зазначених платежів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що без зазначення призначення платежу «аліменти», надані на підтвердження сплати боржником на користь стягувача аліментів на суму 20 532,67 грн., мали бути враховані державним виконавцем в рахунок аліментів на користь ОСОБА_3 .

Доказів на підтвердження наявності інших зобов`язань боржника перед стягувачем у матеріалах справи немає, як і не надано доказів відмови останньої від отримання грошових переказів від боржника.

Доводи стягувачки, що вказані кошти надходили на компенсацію лікування дитини, суд не бере до уваги, оскільки остання має право при наявності відповідних підстав звернутися до суду з позовом про стягнення щомісячних додаткових витрат на дитину в подальшому.

Також не заслуговують на увагу доводи стягувачки, що частина вказаних коштів надходила на утримання спільної квартири, а саме на ремонт опалювальної системи та чистку котла, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про наявність між боржником та стягувачем цивільно-правових зобов`язань.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 260, 353, 450, 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються головний державний виконавець Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Салівончик Вадим Анатолійович на дії державного виконавця - задоволити.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Салівончика Вадима Анатолійовича з не врахування щомісячних платежів на загальну суму 20 532 гривень 67 копійок в рахунок аліментів на користь ОСОБА_3 неправомірною.

Зобов?язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, зарахувати 20 532 гривень 67 копійок, як сплата аліментів на користь ОСОБА_3 згідно з рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2022 року, ухваленим в справі № 569/25824/21.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Скаржник (стягувач) ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суб`єкт оскарження: Головний державний виконавець Костопільського відділу державної виконавчої служби Костопільського відділу державної виконавчої служби у рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Салівончик В.А., місце знаходження: Рівненська область, м. Костопіль, вул. 1 Травня, б. 31.

Стягувач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали виготовлено 18 березня 2024 року.

Суддя Н.Г. Кучина