Справа № 444/3918/23
Провадження № 2/444/196/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ ПОВНЕ)

23 січня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

27.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась з позовомдо ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру аліментів на дитину. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01.12.2016 року в справі №444/2163/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалено стягувати такі в користь його матері ОСОБА_1 в розмірі по 1000 гривень 00 коп. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що відповідно до цього рішення розмір аліментів є недостатній для утримання дитини та значно нижчий від мінімального встановленого законодавством України прожиткового мінімуму для дитини старше 6 років, що більше призначеного розміру. Позивач зазначає, що відповідач з часу призначення аліментів не працював, працює за кордоном в Польщі. Відповідач інтересами дитини не цікавиться, матеріально не допомагає.

Позивач просить змінити розмір аліментів, а саме збільшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01.12.2016 року у справі №444/2163/16-ц та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на дитину, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь його матері ОСОБА_1 , в розмірі по 3200 гривень 00 копійок на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 20.11.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру аліментів на дитину відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін на 19.12.2023 року.

19.12.2023 року розгляд справи відкладено на 23.01.2024 року.

Позивач в судове засідання не прибула, однак подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує. Просить розгляд справи здійснювати за її відсутності. Щодо ухвалення заочного рішення в справі не заперечує (арк.спр.3).

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк.спр. 23), від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, відзиву на позовну заяву, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України).

А тому, суд, врахувавши письмову заяву позивача, яка не заперечила, щодо розгляду справи за її відсутності та не заперечила, щодо проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача, на підставі поданих до суду доказів ухвалює заочне рішення в справі.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 14.11.2016 року шлюб укладений між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14.11.2016 року, яке набрало законної сили (арк.спр.6).

Згідно з рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01.12.2016 року у справі №444/2163/16-ц вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати такі в користь його матері ОСОБА_1 в розмірі по 1000 гривень 00 коп. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (арк. спр. 5).

Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №888 від 26.10.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.спр.7).

З матеріалів справи встановлено, що у позивача та відповідача у шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (арк. спр. 4).

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст. 182 СК України, обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень.

Згідно зі ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо збільшення розміру аліментів, позивач в позові посилається на те, що матеріальне становище відповідача змінилось, оскільки, він працює.

Позовні вимоги про збільшення розміру аліментів позивач обґрунтовує тим, що дитина проживає разом з нею, підросла, а тому відповідно і витрати на дитину зросли, з часу ухвалення в 2016 році.

Суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є моральним і найважливішим правовим зобов`язанням батьків, яке виникає з моменту народження дітей і до досягнення ними повноліття, а також матеріальне становище позивача, на утриманні якої знаходиться неповнолітня дитина, швидкі темпи зростання цін на одяг та продукти харчування, а тому для матеріального забезпечення, забезпечення повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

Вирішуючи даний спір про збільшення розміру аліментів, суд також враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів, змінилося матеріальне становище платника аліментів, платник аліментів - відповідача ОСОБА_2 зі слів позивачки працює за кордоном, а тому суд дійшов висновку про те, що належить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь його матері ОСОБА_1 , в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, і що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення повноцінного розвитку та належних умов проживання дитини та відповідає гарантованому законом розміру аліментів на дитину, а тому позов належить задовольнити частково.

Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дитині збереження певного матеріального рівня утримання.

Позивач від сплати судового збору звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача необхідно стягнути 1073 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі та керуючись ст.ст. 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 283, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Збільшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01.12.2016 року у справі №444/2163/16-ц провадження № 2/444/1070/2016 та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на дитину, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь його матері ОСОБА_1 , в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Після набрання даним рішенням законної сили, відкликати виконавчий лист виданий Жовківським районним судом Львівської області на виконання рішення Жовківського районного суду Львівської області від 01.12.2016 року у справі №444/2163/16-ц провадження № 2/444/1070/2016 (за наявності).

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 18.03.2014 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, місце праці судом не встановлено.

Повне рішення складено 29.01.2024 року.

Суддя: Олещук М. М.