Провадження № 2/127/4586/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Волинця В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Другого ВДВС у місті Вінниці про визнання недійсним акту, вселення та зобов`язання вчинити дії. Свій позов мотивував тим, що в серпні 2023 року він отримав копію рішення виконкому Вінницької міської ради від 25 червня 1992 року №290 «Про продаж квартир в житлових будинках в м.Вінниці», яким було надано дозвіл продати ОСОБА_3 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Діючим на той час законодавством було передбачено право наймача та членів його сім`ї на викуп квартири у власника. До членів сім`ї також належав і позивач по справі. При цьому вказує, що у заяві на придбання квартири його підпис та підпис ОСОБА_4 підроблені, останній взагалі був визнаний недієздатним ще в 1987 році, писати не вмів, а опікун не був призначений. Тобто квартира ОСОБА_3 було продана на підставі фальшивих документів. Остання, набувши право власності на цю квартиру, подарувала її ОСОБА_5 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач в порядку спадкування отримав вказану квартиру. Позивач також зазначив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2014 року в справі №127/20159/13-ц був визначений порядок користування цією квартирою: в користування позивача ОСОБА_1 було виділено кімнату площею 9 кв.м, ОСОБА_5 , батька відповідача, кімнату площею 21,1 кв.м., а ОСОБА_4 в особі опікуна ОСОБА_2 - кімнату 18,5 кв.м. Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року в справі №127/14578/22 позивача виселено з цієї квартири без надання іншого житлового приміщення. 14 серпня 2023 року державним виконавцем було вручено виклик до органів ДВС, а 16 серпня 2023 року представником позивача подана скарга на дії державного виконавця. 18 серпня 2023 року, користуючись відсутністю позивача, відповідач замкнув двері квартири, перешкоджає йому в доступі до неї та заволодів його майном. Викликавши поліцію, позивачу стало відомо, що у такий спосіб відбулося виселення. 01 вересня 2023 року позивач звернувся до ВДВС для ознайомлення з матеріалами справи та йому стало відомо про акт державного виконавця про нібито добровільне виконання ним рішення суду та закінчення виконавчого провадження. 06 вересня 2023 року відкрите касаційне провадження в справі №127/14578/22 на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року про його виселення та зупинено дію постанови про його виселення до закінчення її касаційного перегляду. Позивач вказує, що цим поновлено дію рішення Вінницького міського суду від 15 січня 2014 року в справі №127/20159/13-ц та відповідно поновлено його право на користування житлом на умовах найму відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». З огляду на викладене просив визнати недійсним та скасувати акт державного виконавця від 17 серпня 2023 року, вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язати ОСОБА_2 та державного виконавця повернути позивачу речі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадженні в частині вимог про визнати недійсним та скасування акту державного виконавця від 17 серпня 2023 року та зобов`язання ОСОБА_2 та державного виконавця повернути позивачу речі та прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та відкрите загальне позовне провадження.

Відповідач своїм правом на відзив не скористався.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2024 року закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, останнім на адресу суду направлена заява про розгляд справи у їх відсутність та заперечення щодо задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 29 вересня 2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори за реєстровим №5-737, право власності на яку зареєстроване в КП ВООБТІ 02 жовтня 2006 року, в реєстровій книзі №66 за реєстровим №1199.

Як слідує зі змісту цього договору ОСОБА_3 в свою чергу набула права власності на вказану квартиру на підставі договору-650, посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 27 липня 1992 року за реєстровим №1-977, право власності на яку зареєстроване КП ВООБТІ 21 серпня 2006 року в реєстровій книзі 66 за реєстровим №1199

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2021 року ОСОБА_2 є спадкоємцем майна ОСОБА_4 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з квартири АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , як слідує з даних копії його паспорту від 15 березня 1999 року, з 10 червня 2003 року зареєстрований за цією адресою.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року в справі №127/14578/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про виселення усунуто перешкоди ОСОБА_2 в здійсненні ним права власності шляхом виселення ОСОБА_1 без надання іншого житлового приміщення.

28 липня 2023 року відкрите виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду в справі №127/14578/22 ( ВП №72372118).

З акту від 17 серпня 2023 року, складеного головним державним виконавцем Другого ВДВС у місті Вінниці, слідує, що при перевірці виконання рішення суду, а саме виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення встановлено, що боржник відсутній, а зі слів стягувача боржник виселився.

Постановою головного державного виконавця Другого ВДВС у місті Вінниці від 22 серпня 2023 року виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа закінчене у зв`язку з фактичним виконанням рішення.

Позивач, звертаючись до суду з позовом та вказуючи на своє право користування спірною квартирою, просить вселити його в спірну квартиру, посилаючись на зупинення дії постанови суду апеляційної інстанції про його виселення та ст.7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Як установлено судом квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_6 не є власником цієї квартири, однак був зареєстрований та проживав в ній.

Відповідач, захищаючи своє право власності на вказану квартиру, звернувся до суду з позовом про виселення позивача. Постановою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 04 липня 2023 року в справі 127/14578/22 позивача виселено з цієї квартири без надання іншого житлового приміщення. Вказане рішення в порядку примусово виконання перебувало на виконанні Другого ВДВС у м.Вінниці та 22 серпня 2023 року було закінчене у зв`язку з фактичним виконанням.

Вказана постанова не скасована. Питання виконання постанови суду апеляційної інстанції не є предметом розгляду в цій справі.

06 вересня 2023 року була винесена постанова суду касаційної інстанції про зупинення дії постанови суду апеляційної інстанції в справі №127/14578/22 в частині виселення позивача.

Слід відмітити, що зі змісту інституту «зупинення виконання рішення чи зупинення його дії» слідує, що метою вирішення цих питання є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення. Тобто вказаний інститут в певній мірі це запобігання виконання судового рішення, тобто унеможливлення вчинення дій на його виконання.

Наразі на момент постановлення ухвали суду касаційної інстанції виконавче провадження з приводу виконання постанови суду апеляційної інстанції про виселення позивача було закінчене.

В той же час слід відмітити, що вказана ухвала лише зупиняє дію постанови, однак не регулює повороту виконання судового рішення в разі якщо таке рішення виконане та відповідно зупинення дії судового рішення не є підставою для вселення особи.

Тобто, зупинення дії судового рішення унеможливлює його виконання, в даному випадку виселення особи, однак в разі виконання рішення, це не надає особі право на повторне вселення.

Особа, в разі доведення порушення її прав, не позбавлена з інших підстав звернутися за їх поновленням.

Щодо посилання позивача на ст.7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», то слід відмітити, що відповідно до цієї норми за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму.

Однак, правовідносини, які виникли між сторонами, не регулюються вказаною нормою, а гарантування цією нормою певних прав не є правовою підставою для вселення позивача за встановлених обставин..

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що суд відмовив в задоволенні позову витрати, понесені позивачем, залишаються за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.16, 396 ЦК України, ст.7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 12, 13, 15, 16, 48, 51, 76-81, 263-265, 354 ЦПК

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 30.01.2024.

Суддя: