Провадження № 2/761/283/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Дем`янчук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 537 256,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 25.04.2019 між Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1/3663841, згідно п.1.1 якого відповідачу був наданий кредит в сумі 500 000,00 грн строком до 24.04.2024 зі сплатою щомісячно процентів у розмірі 36 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня отримання кредиту по момент повного погашення заборгованості за кредитним договором.

Вказує, що відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, кредит надавався відповідачу на споживчі потреби. Згідно п. 1.4. Кредитного договору передбачено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в в AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умов страхування життя Позичальника, які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.com.ua.

Банк зобов`язання за договором виконав, перерахував на поточний рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 500 000,00 грн.

Натомість, відповідачем умови кредитного договору своєчасно не виконані, кредит, відсотки та комісія у встановленому договором строк не сплачені, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 24.06.2020 наявна заборгованість в загальному розмірі 537 256,00 грн, в тому числі: строкова заборгованість за кредитом - 451 891,70 грн; прострочену заборгованість за кредитом - 12 756,27 грн; нараховані відсотки - 13 939,44 грн; прострочені відсотки - 56 094,36 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків - 2 574,23 грн.

Враховуючи викладене, позивач звернуся до суду за захистом свої прав та стягненням заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2020 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України судом направлений запит щодо відомостей про місце реєстрації відповідача.

Згідно відповіді на запит від 20.10.2020 відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18.09.2020 цивільну справу за зазначеним вище позовом було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

31.03.2023 до суду представником ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» подано заяву про заміну сторони позивача (стягувача), оскільки 23.01.2023 між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2-203. Згідно додатку №1 до вказаного договору право вимоги до боржників за кредитним договором № 1/3663841від 25.04.2019 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06.11.2023 замінено первісного позивача АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

В подальшому у судове засідання, яке призначене на 20.02.2024 сторони по справі не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву до суду не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

У постановах від 14.08.2020 від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, вирішив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.04.2019 між Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1/3663841.

Згідно п.1 договору відповідачу був наданий кредит в сумі 500 000,00 грн строком на 60 місяців - з 25.04.2019 до 24.04.2024 року зі сплатою щомісячно процентів у розмірі 36 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня отримання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, кредит надавався відповідачу на споживчі потреби.

Згідно п. 1.4. Кредитного договору передбачено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в в AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умов страхування життя Позичальника, які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.com.ua.

Банк зобов`язання за договором виконав, перерахував на поточний рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 500 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 25.04.2019 № 26536060-1.

Згідно наданого розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання умов кредитного договору станом на 24.06.2020 ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором взагальному розмірі 537 256,00 грн, в тому числі: строкова заборгованість за кредитом - 451 891,70 грн; прострочену заборгованість за кредитом - 12 756,27 грн; нараховані відсотки - 13 939,44 грн; прострочені відсотки - 56 094,36 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків - 2 574,23 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялись вимоги про повернення боргу, які отриманні відповідачем 03.06.2020.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань, або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Ці норми дають банку підстави для дострокового стягнення всієї заборгованості за кредитним договором.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі № 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив, що між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір №1/3663841 від 25.04.2019, умови якого позивачем були виконані шляхом надання відповідачу кредитних коштів.

Матеріалами справи підтверджено, що сторони погодили істотні умови кредитного договору, розмір процентної ставки. Оскільки відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконав, утворилась заборгованість, що підтверджується наданим розрахунком, яка станом на 24.06.2020 складає537 256,00 грн.

Будь-яких доказів на спростування заявлених позовних вимог та визначеного розрахунку, відповідачем суду надано не було, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд відповідно до п. 6 ч. 1 статті 264 ЦПК України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 8058,84 грн за подання позову до суду.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 82, 141, 223, 229, 258, 259, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, оф.42) заборгованість за Кредитним договором №1/3663841 від 25.04.2019 станом на 24.06.2020 в сумі 537256 (п`ятсот тридцять сім тисяч двісті п`ятдесят шість) грн 00 коп. та судовий збір в розмірі 8058 (вісім тисяч п`ятдесят вісім) грн 84 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: