Справа № 145/244/24
Провадження №2/145/771/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" травня 2024 р. смт Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Копилової Л. В. ,

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого колгоспному двору головою якого є він, належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці площею 0,25 га кадастровий номер :02:001:0346, яка належить йому особисто.

У нього виникла необхідність розпорядитися нерухомістю. Однак подарувати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами він не має можливості, так як майно належить колгоспному двору, головою якого є він.

Такий вид власності, як право власності колгоспного двору, був припинений 1993 року і на сьогоднішній час законодавством України не передбачений.

На момент припинення такого виду власності, як право власності колгоспного двору, членами колгоспного двору були він та відповідачі в цій справі: його дружина ОСОБА_2 та їхні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На момент припинення колгоспного двору відповідачі не заявляли вимог про виділення їм належних часток і не претендують на них.

Ця нерухомість перейшла до нього від його батьків, які були членами колгоспу, і булі її власниками. Ні він, ні його дружина колгоспниками не були, працювали на Гніванському заводі СЗБ. Їхні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 участі у створення майна колгоспного двору не приймали.

Просить визнати за ним право власності на житловий будинок позначений літ "А" 1975 року забудови, прибудову "а", прибудову "а1", загальною площею 87,5 кв.м., житловою 65,2 кв.м., допоміжною 22,3 кв.м., погріб "п/а1", ганок, літню кухню, сарай "Б", погріб "п/Б", сарай "б", вбиральню "Г", сарай "Д", криницю № НОМЕР_1 , хвіртку №5, ворота №6, огорожу №7.

Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи до суду не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на розгляд справи до суду не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наведених підстав.

Судом встановлено, що 17.10.199 за №519 виконкомом Селищенської сільської ради народних депутатів видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння в АДРЕСА_1 колгоспному двору головою якого є ОСОБА_1 (а.с.2), видане на підставі рішення виконкому Тиврівського районної ради народних депутатів №143 від 21.07.1988.

На підставі рішення Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області від 22.12.2015 №34 "про затвердження розпоряджень сільського голови щодо перейменувань вулиць", вулицю 1-го Травня в селі Селище перейменовано на ОСОБА_7 (а.с.14).

Згідно виписки від 22.01.2024 №18 з погосподарської книги Селищенської сільської ради за 1986-1990 роки (особовий рахунок НОМЕР_2 ), список членів господарства складає: ОСОБА_8 - голова (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_9 - дружина (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_4 - онук, ОСОБА_5 - онучка (а.с.19).

Згідно виписки від 22.01.2024 №17 з погосподарської книги Селищенської сільської ради за 1991-1995 роки, список членів господарства складає: ОСОБА_1 - голова, ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_5 - дочка (а.с.18).

Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,25 га в АДРЕСА_1 , що стверджуєьбся витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3084842 від 29.04.2013 (а.с.15), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №3083935 від 29.04.2013 (а.с.16).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , складається із: житлового будинку позначеного літ "А" 1975 року забудови, прибудови "а", прибудови "а1", загальною площею 87,5 кв.м., житловою 65,2 кв.м., допоміжною 22,3 кв.м., погрібу "п/а1", ганку, літньої кухні, сараю "Б", погрібу "п/Б", сараю "б", вбиральні "Г", сараю "Д", криниці №4, хвіртки №5, воріт №6, огорожі №7 (а.с.4-13).

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в майні.

Як встановлено в ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Враховуючи те, що житловий будинок з господарським спорудами АДРЕСА_2 , належав колгоспному двору, головою якого є сам позивач ОСОБА_1 , інші члени колгоспного двору у створенні такого участі не приймали, інший спосіб реєстрації права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи чинним законодавством не передбачено, на даний час із норм діючого законодавства виключена така підстава набуття права власності як колгоспного двору, суд приходить до висновку про те, що таке право власності підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на вищевказане нерухоме майно.

За наведених обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16,392 ЦК України, ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарським спорудами АДРЕСА_2 , а саме: житловий будинок позначений літ "А" 1975 року забудови, прибудову "а", прибудову "а1", загальною площею 87,5 кв.м., житловою 65,2 кв.м., допоміжною 22,3 кв.м., погріб "п/а1", ганок, літню кухню, сарай "Б", погріб "п/Б", сарай "б", вбиральню "Г", сарай "Д", криницю №4, хвіртку №5, ворота №6, огорожу №7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 травня 2024 року.

Суддя Копилова Л. В.