Справа № 128/2502/24
Провадження № 22-ц/801/1899/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 рокуСправа № 128/2502/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Войтка Ю. Б., Копаничук С. Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: прокурор Вінницької окружної прокуратури Посвалюк Ярослав Ігорович, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 128/2502/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 28 червня 2024 року, постановлену у складі судді Саєнко О. Б. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокурора Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Я. І., Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неправомірними та незаконними діями.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 900 000 грн.

Рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28 червня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

позовна заява від імені фізичної особи ОСОБА_1 подана та підписана не ним особисто, а іншою фізичною особою ОСОБА_2 , право якого на вчинення таких дій від імені позивача не підтверджено у встановленому законом порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 02 серпня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Голота Л. О., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 серпня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду та подання апеляційної скарги у новій редакції підписаної належним чином, з її копіями для усіх учасників справи.

29 серпня 2024 року на виконання вимог ухвали заявник подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 03 вересня 2024 року для розгляду цієї справи замінено суддів Голоту Л. О., Оніщука В. В. та визначено склад колегії суддів: головуючий-суддя Медвецький С. К., судді: Войтко Ю. Б., Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 вересня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 28 червня 2024 року, відкрито апеляційне провадження у справі та надано відповідачам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду на 19 вересня 2024 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та є такою, що створює перешкоди у доступі до правосуддя;

висновок суду першої інстанції про те, що підпис заявника на позовній заяві не є його особистим підписом є передчасним, оскільки суд був позбавлений можливості установити такий факт з матеріалів цієї справи.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справи, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України встановлено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ураховуючи наведені норми, ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому ЦПК України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

Згідно з пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод державою гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року Європейський суд з прав людини указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Указане свідчить про необхідність надавати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Звернення до суду та судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема процесуальних норм щодо провадження у цивільних справах.

Законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема шляхом встановлення вимог щодо форми та змісту позовної заяви, а також обсягу документів, які слід долучити до позовної заяви.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви встановлені статтею 175 ЦПК України, а статтею 177 ЦПК України закріплено перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Відповідно до частини другої статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з частиною першою статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами першою, другою статті 62 ЦПК України встановлено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Отже закон наділяє правом звернення до суду особи або самостійно, або через представника.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (частина сьома статті 177 ЦПК України).

Пунктом першим частиною 4 статті 185 ЦПК України встановлено, що заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною восьмою статті 43 ЦПК України встановлено, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи у паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Отже, особистий підпис учасника справи на поданій ним до суду заяві є обов`язковим реквізитом такої заяви (позовної заяви), який надає їй юридичної сили та указує на власне волевиявлення відповідної особи, яка звертається до суду, на вчинення певної процесуальної дії.

Повертаючи позовну заяву у цій справі, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 28 червня 2024 року послався на те, що позовна заява підписана іншою особою від імені ОСОБА_1 .

Зокрема, ознайомившись з підписом позивача на позовній заяві, суд дійшов висновку, що такий підпис не є особистим підписом ОСОБА_1 , а остання підписана від його імені фізичною особою ОСОБА_2 , про що свідчать долучені з ініціативи суду до матеріалів справи документи (сканкопії матеріалів з системи Д-3 суду зі справи № 128/2277/23, зокрема позовна заява ОСОБА_2 до суб`єкта владних повноважень про визнання дій протиправними, що підписана останнім та відповідь № 118683 від 19 червня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру, сформована засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», згідно якої паспорт № НОМЕР_1 від 21 грудня 2020 року належить ОСОБА_2 ).

На думку місцевого суду, підпис у позовній заяві у справі № 128/2277/23 є тотожнім підпису позовної заяви у цій цивільній справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що норма пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України підлягає застосуванню у випадку, коли до позовної заяви не додано доказу, який міг би підтвердити повноваження представника діяти від імені та в інтересах позивача.

Разом з тим, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 не містять відомостей про те, що остання подана його представником та у переліку додатків до неї відсутні посилання на документ, що підтверджує повноваження представника.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про те, що підпис на позовній заяві ОСОБА_1 не є його особистим підписом, оскільки місцевий суд був позбавлений можливості встановити даний факт саме з матеріалів цієї цивільної справи.

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України у разі, якщо до позовної заяви, підписаної представником позивача, не додано документ, що підтверджує повноваження представника позивача, суд не позбавлений можливості залишити позовну заяву без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо підпису позивача чи повноважень представника позивача, суд першої інстанції міг вирішити питання шляхом залишення позовної заяви без руху.

На указане суд першої інстанції уваги не звернув, формально підійшов до вирішення питання щодо повернення позовної заяви, не надав можливості позивачу довести своє право на звернення до суду з цією позовною заявою, а також встановити, чи підписана позовна заява з дотриманням вимог ЦПК України та дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись з урахуванням обставин конкретної справи та забезпечення ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень вже на стадії звернення особи до суду може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, у тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Суд першої інстанції ці обставини не урахував, застосував неправильне тлумачення процесуальних норм, що в свою чергу позбавило заявника права на доступ до суду і завадило розгляду його позовних вимог та відповідно є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи викладене, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_1 є помилковим, тому ухвалу слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала про повернення позовної заяви постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційним судом не вирішувався спір по суті заявлених позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 28 червня 2024 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Юрій ВОЙТКО

Світлана КОПАНИЧУК