Номер провадження: 22-ц/813/4986/24
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Комлевої О.С.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» - Городніщевої Єлизавети Олегівни на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2024 року, постановлену під головуванням судді Бескровного Я.В., про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 49 200,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.11.2023 року позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було задоволено частково та з ОСОБА_1 на користь позивача було стягнуто заборгованість у розмірі 18 420,00 грн. (а.с.97-99).

02.02.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Безсмертний С.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 293,00 грн. (а.с.127).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2024 року заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат було задоволено.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн., замість заявлених 3 293,00 грн. (а.с.20).

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2024 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.152-157).

В СУДОВЕ ЗАСІДАННЯ УЧАСНИКИ СПРАВИ НЕ З`ЯВИЛИСЬ, ПРИЧИНЕ СВОЄЇ НЕЯВКИ СУДУ НЕ ВКАЗАЛИ, БУДУЧИ НЕЛЕЖНИМ ЧИНОМ ПОВІДОМЛЕНИМИ ПРО ЧАС І МІСЦЕ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ (а.с.184-188).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положення ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до їїрозгляду.

У відповідності до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою

адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок

держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката

підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей

розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому

числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу,

пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а

також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору

про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу

наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті

відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в

порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги,

встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на

підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових

витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних

адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю

справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим

адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих

адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для

сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або

публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має

сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих

сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти

днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у

справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин

не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до

закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до

закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати

після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Безсмертним С.М. дійсно було укладено договір №09/23 про надання

правової допомоги від 23.10.2023 року.

Разом із зазначеним Договором сторонами було складено та підписано Додаток №1

до договору про надання правової допомоги №09/23 від 23.10.2023 року, в якому

зазначені найменування, опис та вартість послуги, а також 23.10.2023 року

ОСОБА_1 , на підставі зазначеного договору, було сплачено адвокату

Безсмертному С.М. грошові кошти в сумі 5000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №09 від 23.10.2023 року (а.с.107).

В свою чергу детальний аналіз послуг, зазначених в акті виконаних робіт до Договору

про надання правової допомоги №09/23 від 20.12.2023 року вказує на те, що зазначені в акті послуги не містять конкретизації та інформації про судову справу, в межах якої вони були надані, а тому не можна дійти однозначного висновку щодо їх пов`язаність із справою №947/30027/23.

Не зважаючи на те, що між ОСОБА_1 та адвокатом

Безсмертним С.М. було укладено договір №09/23 про надання правової допомоги від

23.10.2023 року, а також 23.10.2023 року ОСОБА_1 на підставі зазначеного

договору було сплачено адвокату Безсмертному С.М. грошові кошти, про що було вказано вище, представником відповідача не було подано до суду зазначених доказів, що підтверджують розмір понесених стороною судових витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та заяву про відшкодування судових витрат у порядку,передбаченому ст.141 ЦПК України разом із попереднім (орієнтовним) розрахунком.

І лише через 72 дні після ухвалення судового рішення від 23.11.2024 року, а саме 02.02.2024 року до суду першої інстанції, надійшла заява від представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №947/30027/23 (а.с.127).

Також слід зазначити, що аналогічні заяви подавались до суду 20.12.2023 року (а.с.103-104) і 15.01.2024 року (а.с.116), які судом першої інстанції були залишені без розгляду (а.с. 111-112, 123).

У відповідності до абзацу третього ч.8 ст.141 ЦПК України у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Проте суд першої інстанції не вирішував питання про можливість поновлення цього строку, чим порушив вимоги абзацу 3 ч.8 ст.141 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти заяви, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

Колегія суддів також вважає за необхідне вказати, що в заяві представника ОСОБА_1 адвоката Безсмертного С.М. про ухвалення додаткового рішенняставилось питання про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 3 293 грн. (а.с.1176).

Не дивлячись на це, суд першої інстанції постановив ухвалу про стягнення з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства щодо ухвалення додаткового судового рішення, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвалу прийнято не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення до суду першої інстанції.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що не всі її доводи стали підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, а також у зв`язку з тим, що в апеляційній скарзі не зазначено, що необхідно зробити із заявою представника ОСОБА_1 адвоката Безсмертного С.М. про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» - Городніщевої Єлизавети Олегівни задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2024 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.09.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева