Справа номер 484/791/24 Головуючий суду першої інстанції Шикеря І. А.
Провадження номер 22-ц/812/1139/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 червня 2024 року, ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, та вартості платної освітньої послуги,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подала до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2024 року і до досягнення донькою 23-річного віку або до закінчення навчання (в залежності від того, яка подія настане раніше), вартості платної освітньої послуги у сумі 16 000 грн (навчання доньки у 2023-2024 рр.) та витрат за надання професійної правничої допомоги адвокатом у сумі 15 000 грн.

Позов вона обґрунтовувала наступним.

Вона та відповідач є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення сторін донька залишилася проживати з позивачем.

Наразі донька є студенткою 1 курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ за спеціальністю «Право». Термін навчання 8 семестрів (2023-2027 навчальні роки).

Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги між навчальним закладом та позивачем загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 128 000 грн, вартість освітньої послуги за 2023-2024 роки становить 32 000 грн.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає.

На період навчання донька не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги, а позивач не в змозі повністю утримувати доньку, яка продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів вона враховує кошти на проживання в гуртожитку, придбання одягу, взуття, канцелярських товарів, підручників, витрати на харчування, витрати пов`язані з проїздом до навчального закладу, оплата навчання англійської мови тощо.

Відповідач є працездатною особою, працює та отримує стабільний дохід, істотні обставини, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків відносно доньки, відсутні.

Посилаючись на викладене, позивач просила її позов задовольнити.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ОСОБА_1 заявлений позов визнав частково, а саме у частині стягнення з нього щомісячних аліментів.

Щодо стягнення з нього вартості платної освітньої послуги у сумі 16 000 грн (навчання доньки у 2023-2024 рр.) він заперечував, вказуючи на те, що навчання з метою здобуття освіти не є додатковими витратами. Крім того, позивач не узгодила з ним питання щодо навчання доньки саме у Національній академії внутрішніх справ на контрактній основі, самостійно обрала цей заклад, а тому вважає, що стягнення додаткових витрат, а саме оплата за навчання, не підлягають задоволенню.

Також він вважав, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 15 000 грн є занадто завищеним, неспівмірним з заявленими позовними вимогами. На його думку, справедливими витратами за надання правничої допомоги адвокатом у цій справі є 3000 грн.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 13 лютого 2024 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти за навчання доньки ОСОБА_4 за 2023-2024 навчальний рік в розмірі 16 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 1211,20 грн.

Рішення, в частині стягнення аліментів за один місяць, допущено до негайного виконання.

Ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив із того, що вони доведені дослідженими доказами, відповідач є працездатним, а тому має змогу сплачувати позивачу щомісячно аліменти у вказаному судом розмірі і оплатити навчання доньки сторін у вищому навчальному закладі за 2023-2024 навчальні роки.

Додатковим рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 липня 2024 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8250 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач вказував, що сплачені позивачем кошти за навчання не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, а тому стягнення цих коштів з нього є безпідставним.

Також він зазначав, що судом не взято до уваги те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що між ним та ОСОБА_2 було узгоджено питання щодо навчання доньки саме в Національній академії внутрішніх справ. Заклад було обрано позивачем самостійно.

Крім того відповідач звертав увагу на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було вирішено його клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, яке подано ним 18 червня 2024 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади від 22.04.2024 станом на день подання позову зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_5 було місце проживання її матері (до 24.05.2023), а саме кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї за травень 2024 р. ОСОБА_2 проживає без реєстрації у будинку АДРЕСА_2 . До складу її сім`ї входять доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно з договором №ІД23-1460 ю/1 про надання платної освітньої послуги від 29 серпня 2023 року, укладеним між Національною академією внутрішніх справ та ОСОБА_2 для здобувача освіти ОСОБА_4 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 128 000 грн (за кожен навчальний рік до 2027 року по 32 000 грн).

Оплати за вищевказаним договором були здійснені: 22 серпня 2023 року на суму 16 000 грн та 05 січня 2024 року на суму 16 000 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив із того, що вони доведені дослідженими доказами, відповідач є працездатним, а тому має змогу сплачувати позивачу щомісячно аліменти у розмірі частини його доходів і оплатити навчання доньки сторін у вищому навчальному закладі за 2023-2024 навчальні роки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині стягнення щомісячних аліментів з відповідача, оскільки вважає присуджений до стягнення розмір аліментів обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам доньки сторін. До того ж відповідач погодився з вказаним розміром аліментів, зазначивши про це у відзиві на позовну заяву.

Разом з тим, висновок суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартості платної освітньої послуги за навчання доньки у вищому навчальному закладі у 2023-2024 рр. в розмірі 16 000 грн є помилковим.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Норми глави 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу), не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правовідносини регулюються статтею 199 СК України (утримання дитини, яка продовжує навчання) у спосіб сплати аліментів. У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Саме такі висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц (провадження №61-1717св18), від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17 (провадження №61-39201св18).

Вказаними правовими нормами не передбачено обов`язку батька нести додаткові витрати на повнолітню дочку, а передбачено наявність у батька лише аліментного зобов`язання.

Таким чином на відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті вартості платної освітньої послуги за навчання доньки у вищому навчальному закладі.

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача вартості платної освітньої послуги за навчання доньки у вищому навчальному закладі не відповідає вимогам сімейного законодавства.

Що стосується посилань відповідача на порушення судом першої інстанції вимог цивільного процесуального законодавства, оскільки суд не розглянув подане ним 18 червня 2024 року клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, то дійсно з матеріалів справи та інформації з системи «Електронний суд» вбачається, що відповідачем подавалося таке клопотання, однак, судом воно розглянуто не було.

Проте, викладена у цьому клопотанні інформація та додані відповідачем докази не могли вплинути на правильність вирішення справи, а тому вказана обставина відповідно до вимог ст.376 ЦПК України не може бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача щомісячних аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_8 підлягає залишенню без змін, а в частині стягнення з відповідача на користь позивача вартості платної освітньої послуги за навчання доньки у вищому навчальному закладі підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Щодо судових витрат

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Частина 7 статті 141 ЦПК України передбачає, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки судом апеляційної інстанції апеляційна скарга відповідача була задоволена частково, оскаржуване рішення було частково скасовано з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні однієї позовної вимоги позивача, який звільнений від сплати судових витрат, то понесені відповідачем витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1162,75 грн підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 червня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості платної освітньої послуги за навчання доньки у вищому навчальному закладі в розмірі 16 000 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення вартості платної освітньої послуги за навчання доньки ОСОБА_5 у вищому навчальному закладі в розмірі 16 000 грн відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги на суму 1162,75 грн за квитанцією №0295-3251-0560-1996 від 22 червня 2024 року компенсувати за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 18 вересня 2024 року.