Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі Боті О.І.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька,

встановив:

23.11.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачки відповідачки ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з останньої на його користь аліменти на утримання батька в розмірі 25 відсотків від її заробітку (доходу) щомісячно.

В обґрунтування заявленого посилається на те, що є трьох батьком повнолітніх дітей, зокрема відповідачки, однак пред`являє цей позов виключно до неї, оскільки вона працевлаштована лікарем, дітей на утриманні не має, матеріально йому не допомагає, на відміну від сина, в якого на утриманні троє неповнолітніх дітей. Окрім цього позов до ще однієї день не пред`являє, оскільки є собою з інвалідністю ІІ групи. Зазначає, що отримує пенсію, 90% якої витрачає на утримання будинку, субсидію на оплату ЖКП оформити не може, оскільки у будинку зареєстрована відповідачка та його колишня дружина, здійснює витрати на придбання ліків, знаходиться на межі бідності.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачка та її представник, в свою чергу, в судове засідання не з`явився, від адвоката Свиди О.Г. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, надав письмові правовому позицію, в якій просив присудити позивачі аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн., яку вона має можливість виплачувати батьку. Зазначає, що позивач не підтримував її матеріально, оскільки її матеріальним забезпеченням до досягнення повноліття та в університеті займалася її мати, позивач має стороннє джерело доходу - працює водієм таксі, а також вчинив неправомірні дії щодо неї, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП тощо.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, заслухавши позицію сторін, суд приходить до наступних висновків.

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (номер нечитабельний) від 05.05.2011 видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою з інвалідністю другої групи, причина інвалідності - загальне захворювання, рекомендовано лікування в онколога.

З довідки №187917 від 20.10.2023 видно, що позивач отримує пенсію за віком в сумі 2520 грн. щомісячно.

Згідно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 08.08.2023, вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою позивача.

Означене стверджується також рішенням суду від 04.10.2023 у справі №308/14953/23 про встановлення родинних відносин.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є батьком відповідачки; особою з інвалідністю другої групи й отримує пенсію по віку 2520 грн. щомісячно, з огляду на що потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим суд вважає необґрунтованим розмір аліментів, заявлений позивачем, з наступних підстав.

Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд приймає до уваги, що відповідачка є однією з трьох повнолітніх дітей позивача, при цьому у сина позивача - ОСОБА_4 наявні спільні з ОСОБА_5 двоє неповнолітніх дітей, що стверджується довідкою ТОВ «Житло-Сервіс» №270 від 29.11.2022, а донька позивача - ОСОБА_6 є особою з інвалідністю 2 групи, отримує відповідну пенсію.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги посиланням на те, що він є особою з інвалідністю, отримує пенсію за віком, більшу частину з якої витрачає на оплату ЖКП та придбання ліків.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2024 році, зокрема з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить 2361 гривня.

Із наданої позивачем довідки про розмір пенсії по інвалідності вбачається, що розмір пенсії позивача є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На момент розгляду цієї справи позивач отримує пенсією у розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак суд допускає, що витрати позивача є більшими, аніж розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Разом з тим суд констатує, що позивачем не підтверджено розмір витрат на лікування.

При цьому суд враховує, що за інформацією поліції (лист від 11.05.2023 вих. №6841/106/25-2023) за звернення відповідачки від 11.05.2023 щодо неправомірних дій її батька - ОСОБА_1 було прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Інші доводи відповідачки, викладені в письмовій правовій позиції по справі, щодо звільнення з лікарні й відсутності матеріальної підтримку з боку батька до досягнення повноліття та під час навчання тощо, не підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

З огляду на наведене, а також враховуючи наявність у позивача інших повнолітніх дітей, зокрема працездатного сина - ОСОБА_4 , враховуючи часткове визнання позову й можливість надання відповідачкою на утримання батька 1000 грн., суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти у розмірі 1/10 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.11.2023 року і довічно.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням того, що позивач при зверненні до суду з розглядуваним позовом судовий збір не сплачувався відповідно до ЗУ «Про судовий збір», приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути нижчевказану суму з відповідачів на користь держави.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, суд

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,) аліменти на його утримання у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 23.11.2023 і довічно.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов