Справа № 587/1813/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2024 року Сумський районний суд Сумської області в складі:
головуючого - судді Черних О.М.,
з участю секретаря судового засідання Овчаренко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Садівської сільської ради Сумського району Сумської області ( с. Сад, вул.. Войти, 5, Сумського району Сумської області), третя особа: Сумська районна державна нотаріальна контора ( м. Суми, пр.. Перемоги,6) про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після якої спадкоємцем за законом є її син, позивач ОСОБА_1 . Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документу на вказані земельні ділянки. За життя, ОСОБА_2 не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки та виготовити на власне ім`я державні акти на право власності на земельні ділянки, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку оформити право власності на земельні ділянки.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, просила позовні вимоги задовільнити.
Від державного нотаріуса Вікторії БЛОШЕНКО надійшла заява про розгляд справи без участі представника Сумської райдержнотконтори.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 . (а.с.9).
Як вбачається з копії спадкової справи № 675/2006 заведеної після померлої ОСОБА_2 , виданої Сумською районною державною нотаріальною конторою 12.10.2006 року, спадкоємцем за законом став ОСОБА_1 (а.с.50-52).
Рішенням Виконавчого комітету Шпилівської сільської Ради народних депутатів Сумського району Сумської області №11 від 29 жовтня 1993 року було передано у безкоштовну приватну власність земельну ділянку ОСОБА_2 земельна ділянка загальною площею 0,0340 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка загальною площею 0,2204 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

ОСОБА_2 , за життя, на підставі рішенням виконавчого комітету № 11 Шпилівської сільської ради від 29.10.1993 року, у безкоштовну приватну власність отримала земельну ділянку загальною площею 0,0340 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельну ділянку загальною площею 0,2204 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вищезазначені земельні ділянки рахувались по земельно кадастровій книзі номер запису №22, що підтверджується довідкою Садівської сільської ради Сумського району Сумської області №49 від 18.12.2023 року (а.с.12).

Згідно Книги реєстрації громадян, яким були передані земельні ділянки безкоштовно у приватну власність, номер запису №22, рішенням виконавчого комітету № 11 Шпилівської сільської ради від 29.10.1993 року ОСОБА_2 надані вказані земельні ділянки, що стверджується довідкою Садівської сільської ради Сумського району Сумської області № 49 від 18.12.2023 року (а.с.12).

Однак, державний акт на право власності ОСОБА_2 за життя не було оформлено.

Документи, що посвідчували право на земельну ділянку були визначені статтею 23 ЗК України 1993 року. Проте, дію статті 23 було зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року за №19-52.

Пунктом 3 Декрету було визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчувалося самим рішенням уповноваженого органу про передачу у власність земельної ділянки. Згідно з пунктом 7 Перехідних Положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 володіла спадковим майном, а саме вказаними земельними ділянками на законних підставах, а тому вимоги позивача в частині визнання права власності на спадкове майна підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись, ст.ст. 10-13, 81, 89, 200, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Садівської сільської ради Сумського району Сумської області ( с. Сад, вул.. Войти, 5, Сумського району Сумської області), третя особа: Сумська районна державна нотаріальна контора ( м. Суми, пр.. Перемоги,6) про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0340га, кадастровий номер :11:001:0178, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та на земельну ділянку загальною площею 0,2204 га, кадастровий номер :11:001:0179, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних