ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 травня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/58/24

Головуючий у першій інстанції Соловей В.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/595/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

сторони: позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, управління поліції відділення № 1 смт. Козелець Козелецького району Чернігівської області,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2024 року (місце ухвалення смт Козелець) про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 направили поштовою кореспонденцією до суду першої інстанції (судом зареєстровано 08.01.2024) позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

14.02.2024 ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області позовну заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди повернуто позивачам на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 14.02.2024.

В обґрунтування незаконності оскаржуваної ухвали суду заявниця посилається на те, що суд неповно встановив та дослідив обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права.

За доводами апеляційної скарги на вимогу ухвали суду першої інстанції, якою було залишено позовну заяву буз руху, позивачкою усунуто недоліки, проте позовну заяву було визнано неподаною та повернуто позивачці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.02.2024 залишити без змін. У відзиві посилається на законність та обґрунтованість судового рішення та безпідставність апеляційної скарги. Зазначає, що позивачі вимоги ухвали судді про залишення позовної заяви без руху не виконали, недоліки позовної заяви не усунули, що стало обґрунтованою підставою для повернення позовної заяви. Крім того, апелянтами у скарзі не наведено обґрунтувань неможливості виконання ними ухвали суду про залишення позову буз руху.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом встановлено, що 30.12.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направили поштовою кореспонденцією до суду першої інстанції (судом зареєстровано 08.01.2024) позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.01.2024 позовну заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди залишено без руху та запропоновано позивачам у семиденний строк із дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки позовної заяви (20-23).

Вказаною вище ухвалою встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме:

- у позовній заяві позивачі, в порушення норм ст. 48, 52, 53, п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зазначили про доповідача - Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, управління поліції відділення № 1 смт. Козелець, вул. Родини Богомольців, 16 Козелецького району Чернігівської області;

- у позовній заяві не зазначена ціна позову, чим не дотримані вимоги п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України;

- у порушення вимог ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб;

- до позовної заяви позивачем ОСОБА_2 не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави його звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- у позовній заяві зазначено про те, що до неї додаються відео- та фотодокази, однак, вказані докази до позовної заяви не додані. До позовної заяви додані світлокопії шістнадцяти фіскальних чеків, зміст яких є таким, що частково читається.

Матеріали справи містять зворотні повідомлення про отримання вказаної ухвали суду позивачами 01.02.2024 (а.с. 24, 27).

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.02.2024 позовну заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди повернуто позивачам на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України (а.с. 28-29).

Повертаючи позовну заяву на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем недоліки позовної заяви не усунуті.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.02.2024 позовну заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди повернуто позивачам на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України (а.с. 28-29).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 07.02.2024 поштовою кореспонденцією ОСОБА_1 направила на адресу суду першої інстанції виправлену позовну заяву (а.с. 37), яка судом зареєстрована 16.02.2024 (а.с. 32), в якій зазначила третіми особами - Головне управління Національної поліції в Чернігівській області районне управління поліції відділення № 1, вказала ціну позову, та щодо судового збору зазначила, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а ОСОБА_2 на підставі п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Колегія суддів наголошує на тому, що здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За висновками ЄСПЛ, право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи те, що вищезазначені обставини судом першої інстанції враховані не були, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, яку відповідно до ст. 379 ЦПК України слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Як вбачається, відповідно до поданої позовної заяви у лютому 2024 року позивачем замість доповідача зазначено третіми особами - Головне управління Національної поліції в Чернігівській області районне управління поліції відділення № 1, вказано ціну позову, щодо судового збору зазначила, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а ОСОБА_2 на підставі п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що подаючи позовну заяву у лютому 2024 року на виконання суду ухвали без руху позивачем не додано додатків вказаних в позовній заяві, про що працівниками Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.02.2024 складено Акт (а.с. 36), проте звертаючись з позовною заявою у грудні 2023 року позивачем приєднані всі додатки, які вказані в позові поданому у лютому 2024 року на виконання вимог ухвали без руху.

Щодо не додання до позовної заяви відео- та фотодоказів, та те, що світлокопії шістнадцяти фіскальних чеків, зміст яких є таким, що частково читається, що було однією з підстав для залишення позову без руху, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на положення ст. 189 та п. 5 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, які передбачають, що у підготовчому засіданні суд може роз`яснити учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права дійшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви, тому ухвала судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.02.2024 про визнання позовної заяви неподаною та повернення позивачу підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2024 року про визнання позовної заяви неподаною та повернення позивачу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 06.05.2024.

Головуючий: Судді: