Житомирський апеляційний суд
Справа №289/735/24 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія 69 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

18 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Талько О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву ОСОБА_1 про відмову від позову по цивільній справі №289/735/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кириленка О.О. в м. Радомишлі,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Мотивуючи вимоги, позивачем зазначалося, що 17 листопада 2020 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Радомишльському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис №119. Під час шлюбу у них народилась дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї стали неможливими. Відтак просила розірвати шлюб укладений між сторонами, неповнолітню дитину залишити на проживання з батьком.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 травня 2024 року позовні вимоги задоволено. Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 17.11.2020 Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 119. Малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати разом з батьком.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині залишення малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на проживання з батьком ОСОБА_2 скасувати та в задоволенні позову в цій частині відмовити. Вказує, що при ухваленні судового рішення суд вдався до нічим не виправданого формалізму, рішення ухвалено без врахування думки органу опіки та піклування з огляду на вік дитини. Суд не заслухав остаточної думки сторін по справі, ухвалив судове рішення, яким порушив інтереси малолітньої дитини , розлучивши її з матір`ю.

18 вересня 2024 року на адресу Житомирського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позовних вимог в частині визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та заяву про відмову від позову, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно із ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Пунктом 1 ч.2ст.49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1-3 та ч.5 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до положень ст.373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам ст. 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу не заявляла позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а визначення в резолютивній частині позовної заяви про залишення дитини на проживання з батьком ОСОБА_2 не є в розумінні норм СК України вимогою про визначення місця проживання дитини, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 259, 268, 206, 255, 256, 373, 374 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Відмовити в прийнятті заяви ОСОБА_1 про відмову від позовних вимог в частині визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Дата складення повного судового рішення 19 вересня 2024 року.

Головуючий

Судді