ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 травня 2024 року м. Чернівці

справа № 718/4344/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Перепелюк І. Б., Височанської Н.Ю., Литвинюк І.М.

розглянувши клопотання Акціонерного товариства «Сенс Банк» про залучення третіх осіб, зупинення провадження у справі та витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс-Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,

встановив:

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс-Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Разом із апеляційною скаргою заявником подано клопотання про залучення третіх осіб, зупинення провадження у справі та витребування доказів.

Суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Щодо клопотання про зупинення провадження у справі

АТ «Сенс Банк» подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі.

Посилався на те, що в провадженні Заставнівського районного суду Чернівецької області знаходиться кримінальна справа №718/470/17 по обвинуваченню ОСОБА_2 що може вплинути на вирішення вищевказаної справи.

Розглянувши клопотання, апеляційний суд вважає, що підстави для його задоволення відсутні.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі:

1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;

2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;

3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу;

4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення;

4-1) звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації; 5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді;

6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п. 6 ч. 1 цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду (абзац 4 п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Апеляційний суд вважає, що у цій справі наявні об`єктивні підстави для вирішення спору.

Разом з тим, відповідно до положень ст. ст. 367, 368 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цивільно-процесуальним кодексом.

У розумінні змісту наведених положень зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, можливе лише до закінчення розгляду цієї справи по суті, тобто до ухвалення судом першої інстанції рішення про вирішення спору.

Розгляд справи, що переглядається, судом першої інстанції завершено і по суті заявленого позову ухвалено судове рішення.

У зв`язку з наведеним, зупинення апеляційним судом провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України виходить за межі повноважень, визначених ст. ст. 367, 368 ЦПК України.

З огляду на наведені положення, відсутні правові підстави зупинення провадження у справі.

Щодо клопотання про залучення третіх осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно з ч. 4 ст. 53 ЦПК України у заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Наведені в заяві обґрунтування АТ «Сенс Банк» щодо залучення Міністерства фінансів України та ОСОБА_2 до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог не свідчать про те, що рішення суду за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс-Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів може вплинути на права та обов`язки Міністерства фінансів України та ОСОБА_2 , як осіб, які не брали участі у справі.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для залучення Міністерства фінансів України та ОСОБА_2 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відсутні.

Щодо клопотання про витребування доказів

АТ «Сенс Банк» просить суд, з метою повного з`ясування обставин справи, витребувати від Головного управління ДПС у Чернівецькій області інформацію про доходи ОСОБА_1 за період з 01 січня 2008 року по 01 січня 2014 року, в тому числі декларації про майновий стан і доходи (податкові декларації) та витребувати у ОСОБА_1 інформації про її доходи за період з 01 січня 2008 року по 01 січня 2014 року, в тому числі декларації про майновий стан і доходи (податкові декларації).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.1 ст.83 ЦПК України).

В силу ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

За приписами ч.1-3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що встановлено вимогою ч.2 ст.77 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Крім того, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Зазначене свідчить про те, що суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №145/474/17.

Як вбачається з матеріалів справи, судом оскаржуване рішення ухвалено 25 березня 2024 року, а АТ «Сенс Банк» в поданій апеляційній скарзі заявлено клопотання про витребування доказу від 01.01.2008 року по 01.01.2014 року, тобто такого, який не був предметом дослідження в суді першої інстанції, а тому в задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити.

Отже, підстави для задоволення заявлених клопотань відсутні.

Керуючись статтями 365, 367 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Сенс Банк» про залучення третіх осіб, зупинення провадження у справі та витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс-Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: І.Б. Перепелюк

Н.К. Височанська

І.М.Литвинюк