ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 756/13408/20

провадження № 61-13222св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федоренко Владислава Володимирівна, управління авіації та поліції на воді головного управління національної поліції в. Києві,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2023 року у складі судді Жука М. В. та постанову Київського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федоренко В. В., управління авіації та поліції на воді головного управління національної поліції в. Києві, про зменшення обов`язкової частки у спадщині.

2. Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , причина смерті - самогубство, перша невдала спроба якого відбулася ще 14 березня 2019 року.

3. Спадкоємцем за заповітом померлого став позивач як його найближчий друг, обов`язкову частку в спадщині має батько померлого ОСОБА_2 , який зареєстрований та постійно проживає в м. Слов`янськ Донецької області. Обидва спадкоємці подали заяви про прийняття спадщини, яка складається з квартири в АДРЕСА_1 , земельної ділянки у Вишгородському районі, котеджне містечко «Міжріччя», автомобіля Suzukiта готівкових коштів.

4. Вказував, що товаришував із спадкодавцем ще зі студентських років, померлий ОСОБА_4 ніколи не розповідав йому про батька, кілька разів обмовився, що їх з сестрою виховували матір та баба, батько розлучився, коли йому було п`ять років, участі в житті сина не приймав взагалі, спілкування у батька та сина не було. Батько ніколи не цікавився тим, як живе його син, які у нього проблеми, після першої спроби самогубства не змінив свого ставлення до батьківського обов`язку, не був на похороні сина, але подав заяву про прийняття спадщини.

5. Враховуючи наведене просив суд зменшити обов`язкову частку ОСОБА_2 у спадщині його сина ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/2 частини спадкового майна до 1/10 частини спадкового майна на підставі непідтримання спадкоємцем зв`язків із спадкодавцем, незважаючи на потребу останнього в цьому.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

6. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

7. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили із того, що ОСОБА_1 не надав належних та достатніх доказів на підтвердження того, що між спадкодавцем та його батьком було припинено спілкування чи існували неприязнені стосунки, зумовлені поведінкою саме спадкоємця обов`язкової частки, який є особою похилого віку, або інших обставин, які мають істотне значення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

8. У вересні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

9. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 жовтня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

10. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позовні вимоги.

12. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 757/40264/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

13. Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди не врахували, що в матеріалах справи наявні докази відсутності спілкування спадкодавця та спадкоємця обов`язкової частки, а саме протокол допиту свідка в кримінальному провадженні від 01 травня 2020 року, у якому племінниця спадкодавця зазначила, що «моя бабуся мама ОСОБА_5 та мами померла приблизно у 2006 році, батько пішов із сім`ї, ще коли ОСОБА_5 був дитиною, та до теперішнього часу із ним не спілкувався».

14. Вказує, що ОСОБА_2 навесні 2019 року, дізнавшись про першу спробу самогубства ОСОБА_4 , не відновив спілкування із сином. При цьому заявник зазначає, що батько спадкодавця не був на похоронах сина.

Відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

16. Згідно довідки від 04 травня 2020 року причиною смерті встановлено дію вогнепальної ручної зброї.

17. Листом Головного слідчого управління Національної поліції України від 22 липня 2020 року повідомлено, що слідчим відділенням відділу поліції в річковому порту Київ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в окремому кримінальному провадженні, яке розпочато 28 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, на цей час досудове розслідування триває.

18. За життя ОСОБА_4 склав заповіт 08 травня 2017 року, яким належну йому квартиру АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_1 .

19. Крім того, 06 лютого 2020 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповів ОСОБА_1 .

20. 09 червня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Федоренко В. В. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_4 .

21. 13 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Федоренко В. В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , повідомивши про наявність у померлого батька ОСОБА_2 , 1946 року народження.

22. (а. с. 8, т. 1) знаходиться копія автобіографії з виправленнями та перекресленнями, складеної від імені ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій повідомлено, що ОСОБА_4 народився в 1979 році в м. Слов`янськ Донецької області, в 1984 році його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розлучились, і його з сестрою ОСОБА_7 виховували мати і баба.

23. (а. с. 62 - 65, т. 1) знаходиться копія протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 01 травня 2020 року в кримінальному провадженні № 0000022, в якому зазначено, що ОСОБА_4 був братом її матері, її баба - мати ОСОБА_4 померла приблизно в 2006 році, батько пішов з сім`ї, коли ОСОБА_4 був дитиною, до теперішнього часу він з ним не спілкувався. Повідомила, що після отримання інформації про спробу самогубства ОСОБА_4 вони стали частіше спілкуватися з ним, запитувати про причини його вчинку, але він конкретно нічого не відповів. 06 лютого 2020 року ОСОБА_8 останній раз особисто спілкувалась з ОСОБА_4 по телефону, він був веселий, оптимістично налаштований. Про смерть ОСОБА_4 вона дізналась від матері по телефону, якій подзвонили з поліції та повідомили про смерть брата. Зі слів кума ОСОБА_4 останнім часом відвідував психолога, був впевнений, що в його роду були психічні розлади, через які він не зможе мати власних дітей, боявся, що його відправлять до психіатричної лікарні, планував придбати квартиру в Іспанії, але пізніше придбав земельну ділянку в межах м. Києва, де планував побудувати будинок. Також кум висловив своє здивування щодо заповіту ОСОБА_4 , в якому він все заповів йому.

24. (а. с. 66, 68 - 70, т. 1) сестра ОСОБА_4 - ОСОБА_7 займалася організацією його поховання згідно договорів-замовлень на організацію проведення поховання, довіреності ОСОБА_7 , якою уповноважено ОСОБА_9 та ОСОБА_10 представляти її з усіх питань, що стосуються поховання її брата ОСОБА_4 .

Позиція Верховного Суду

25. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

26. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

27. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

28. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

29. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

30. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

31. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

32. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

33. Право на обов`язкову частку у спадщині врегульовано статтею 1241 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

34. Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту.

35. Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця, в силу прямої вказівки закону.

36. Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України розмір обов`язкової частки у спадщини може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

37. При вирішенні спорів про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині встановленню та оцінюванню судом підлягає характер відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема ними може вважатися тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця тощо.

38. Зменшення розміру обов`язкової частки в спадщині полягає у пропорційному зменшенні частки такого спадкоємця.

39. Отже, аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що заявляючи вимоги про зменшення розміру обов`язкової частки, позивач повинен довести суду та підтвердити належними і допустимими доказами підстави такого зменшення, зокрема, відсутність або негативний характер відносин між спадкоємцями та спадкодавцем, неприязні стосунки в зв`язку з аморальною поведінкою спадкоємця тощо.

40. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 707/2048/17, від 23 січня 2020 року

у справі № 497/51/18, від 31 березня 2021 року у справі № 637/882/19 (провадження № 61-8090св20).

41. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

42. За змістом частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

43. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

44. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

45. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

46. Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правомірного висновку, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що між спадкодавцем та його батьком було припинено спілкування чи/або існували неприязні стосунки, зумовлені саме поведінкою спадкоємця обов`язкової частки, який є особою похилого віку, або інших обставин, які б були підставою для застосування положень абзацу другого частини першої статті 1241 ЦК України.

47. Посилання заявника на протокол допиту свідка в кримінальному провадженні від 01 травня 2020 року, згідного якого свідчення надавала ОСОБА_8 за фактом смерті ОСОБА_4 , відхиляються колегією суддів, оскільки відомості, повідомлені ОСОБА_8 , отримані в межах досудового розслідування кримінального провадження, тобто під час розгляду іншої справи. При цьому із вказаного протоколу не можливо встановити джерело її обізнаності щодо повідомлених нею обставини, оскільки у ньому, серед іншого, зазначено, що останній раз вона бачилась із спадкодавцем у 2014 році, інше спілкування здійснювалось телефоном. Під час розгляду справи в суді першої інстанції клопотань щодо допиту ОСОБА_8 в порядку статті 90 ЦПК України позивачем не заявлялось.

48. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

49. Доводи заявника про те, що відсутність батька в житті померлого ОСОБА_4 була однією з причин його схильності до самогубства, відхиляються колегією суддів, оскільки наведене не підтверджено жодними доказами, а відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, обставини смерті ОСОБА_4 встановлюються в межах кримінального провадження № 0000022 від 28 квітня 2020 року.

50. Посилання у касаційній скарзі на неврахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 757/40264/15-ц, відхиляються колегією суддів, оскільки судові рішення у справі, яка переглядається, не суперечать висновкам, викладеним у вказаній постанові.

51. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

52. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

53. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

2. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович