Справа № 191/462/18
Провадження № 2/191/143/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні, в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до правонаступника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , правонаступника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: територіальна громада в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, про поділ майна в натурі, припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно, та за зустрічною позовною заявою правонаступника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 , треті особи: правонаступник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Синельниківська міська рада Дніпропетровської області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, вимоги у якій уточнив 13.12.2022 року (а.с.185-186), та зазначив, що йому на праві власності належить 7/100 частки нежитлової будівлі (А-1), а саме: нежитлові приміщення № 1-21.6 кв. метри, 5 - 14.6 кв. метри, 7 - 7.8 кв. метри, 8 - 48.6 кв. метри, загальною площею 92,6 кв. метри, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується:

-договором купівлі - продажу нерухомого майна від 23.12.2002 року, зареєстрований на товарній біржі «Дніпродзержинська» 23.12.2002 року за№ 1/23/12

-реєстраційним посвідченням, записаним в реєстрову книгу № 53а за реєстровим № 127 від 29.01.2003 року

-договором купівлі - продажу нерухомого майна від 23.12.2002 року, зареєстрований на товарній біржі «Дніпродзержинська» 23.12.2002 року за № 2/23/12

-реєстраційним посвідченням, записаним в реєстрову книгу № 53а за реєстровим № 127 від 29.01. 2003 року

-витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17843998 від 22.02.2008 року

-технічним паспортом

-довідкою КП «Синельниківське МБТІ» від 30.01.2018 року № 82.

Будівництво прибудов а3, а4, а5 відбулося у 2007 році без улаштування фундаменту та з легких матеріалів (металопластикових конструкцій), що підтверджується технічним паспортом та відповідно чинного законодавства не потребує дозвільних документів на будівництво та здачі в експлуатацію.

Між сторонами у справі фактично склався порядок користування житловим будинком, згідно якого у ОСОБА_1 в користуванні знаходиться 7/100 частки спірної нежитлової будівлі.

Власниками інших частин вказаної нежитлової будівлі є:

- ОСОБА_2 - 1/50 частки, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу за реєстровим № 256 від 23.02 2004 року

- ОСОБА_4 - 91/200 частки, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 4-ю Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-2388 від 13.08.2008 року

- ОСОБА_4 - 91/200 частки, на підставі договору дарування частки нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу за реєстровим номером 2120 від 16.10.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки майна, яка знаходиться у спільній частковій власності.

На даний час у позивача виникла необхідність укласти договір оренди земельної ділянки на якій знаходиться належна йому частина нежитлової будівлі, але це неможливо без виділу її в натурі частки із нежитлової будівлі.

Вирішити даний спір між співвласниками нежитлової будівлі в позасудовому порядку не є можливим, що і стало приводом для звернення з позовною заявою до суду.

Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна КП «Новомосковське МБТІ ДОР» від 09.12.2022 року № 600, за технічними показниками частина об`єкта 7/100 частки нежитлової будівлі, яка належить ОСОБА_1 , є відокремлена, має окремий вихід, має індивідуальне підведення комунікацій (електрика, водопостачання, каналізація), опалення автономне газове і може бути виділена в натурі. Виділ частки відбувся без проведення будівельних робіт, втручання в несучі конструкції, перепланування та переобладнання.

В зв`язку із викладеним, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , просить суд виділити йому 7/100 частки нежитлової будівлі (групи приміщень), яка складається із: А1. прибудови а3, прибудови а4, навіс а5 з переліком приміщень: службове приміщення 1 площею - 21.6 кв. метри; приміщення складу 5, площею 14.6 кв. метри; толочна 6, площею 14, 7 кв. метри; підсобного приміщення 7, площею7,8 кв. метри; торговельної зали 8, площею 48,6 кв. метри; приміщення СТО 9. площею 85 кв. метри; навісу а5, загальною площею 192, 3 кв. метри, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі, припинивши право спільної часткової власності на вищевказане нежитлове приміщення; вирішити питання про судові витрати.

26.07.2018 року до суду подано зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_6 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою, вимоги у якому обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 , належить право приватної власності на:

91/200 частину нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування /ВКР № 435812 р.2120 від 16.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу;

91/200 частину нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину /ВКР № 498786 р. 3-2388 від 13.08.2008 року, посвідченого Четвертою Дніпропетровською нотаріальною конторою.

Земельна ділянка знаходиться у власності територіальної громади третьої особи у справі - Синельниківської міської ради Дніпропетровської області.

Частина земельної ділянки на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку належить третій особі по справі - ОСОБА_2 .

Позивачем за первісним позовом зазначено, що виділ в натурі частки нежитлової будівлі йому необхідно для укладення договору оренди земельної ділянки з територіальною громадою. Але, між сторонами не досягнуто згоди щодо користування земельною ділянкою, що підтверджується зверненнями до територіальної громади з заявами про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі не досягнення згоди - у судовому порядку.

На даний час угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між сторонами не укладена, тому позивач змушений звернутись в суд з даним позовом для подальшої приватизації своєї частини земельної ділянки.

У відповідності до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до судової практики ВСУ постанова від 15.05.2017 у справі №6-841цс16, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними та у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи.

ВСУ вказав, що при вирішенні спору та, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно.

Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

До того ж, відповідачем самовільно добудовано підсобне приміщення площею 85 кв.м. - № 9, згідно експлікації приміщень до плану нежитлової будівлі, які під час визначення часток земельних ділянок та встановлення порядку користування враховуватися, згідно діючого законодавства не повинні.

В зв`язку із викладеним позивач за зустрічним позовом просить встановити поміж ОСОБА_4 та ОСОБА_1 порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0.3313 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача судові витрати (а.с.34-37).

02.08.2018 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про об`єднання первісного та зустрічного позови в одне провадження (а.с.58).

Ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Твердохліб А.В. від 25.06.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу №191/462/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: територіальна громада в особі Синельниківської міської ради про виділ в натурі із спільної часткової власності 7/100 частки нежитлової будівлі та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Синельниківська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

15 вересня 2022 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області залучено до участі у справі, у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_4 , його правонаступника - ОСОБА_5 (а.с.172).

24 січня 2024 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області залучено до участі у справі, у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_2 , його правонаступника ОСОБА_3 (а.с.212).

28.02.2024 року правонаступником відповідача ОСОБА_8 , ОСОБА_3 подано відзив на первісний позов, де зазначено, що з вимогами ОСОБА_1 вона не погоджується з посиланням на наступне. Так, позивач просить суд виділити йому 7/100 часток нежитлової будівлі (літ А-1), а саме: нежитлові приміщення № 1 площею 21, 6 м2, № 5 площею 14,6 м2, № 7 площею 78,8 м2, № 8 площею 48,6 м2, загальною площею 92,6 м2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , в натурі, мотивуючи це необхідністю укладання договору оренди земельної ділянки.

Але, власність позивача та її померлого чоловіка вже і так є частковою, тобто частки нерухомого майна кожного власника вже визначені правовстановлюючими документами, оскільки ОСОБА_2 належить 1/50 частика спірного нежитлового приміщення, що підтверджується копією Договору дарування частини нежитлової будівлі від 23 лютого 2004 року та витягом про реєстрацію права власності.

Частини нерухомого майна позивача та ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , є окремим, самостійними приміщеннями, до яких доступ позивача унеможливлений, як і її доступ до частини приміщень, які є власністю ОСОБА_1 .

Позивач у позові посилається на правову підставу свого позову - ч. 1 ст. 364 ЦК України, згідно якої співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Просить суд звернути увагу на те, що ОСОБА_2 не є співвласником із позивачем будь-якої частини нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки їх право власності є виключно частковим, а не спільним частковим, де частки не виділені кожному власнику.

Натомість в даному випадку частка кожного власника нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , є чітко виділеною в натурі, оскільки кожен співвласник має відокремлені входи до своїх нежитлових приміщень, будь-якого перетину приміщень немає, а також кожен співвласник має правовстановлюючі документи, кожен на свою частку нерухомого майна.

Наявність чіткого поділу нерухомого майна свідчить про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки виділити вже і так виділене майно повторно - не можливо.

До початку проведення судового засідання представником позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , подано заяву про здійснення поділу майна в натурі, з припиненням права спільної часткової власності. Просив розглянути справу без їх участі та не стягувати з відповідачів судові витрати.

Правонаступником відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до початку проведення судового засідання надано суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечували проти позовних вимог ОСОБА_1 , просила відмовити в позові, з підстав, наведених у відзиві.

Правонаступником відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подано заяву про підтримання вимог зустрічного позову. Просила розглянути справу без її участі та відмовити у первісних позовних вимогах ОСОБА_1 .

Представником третьої особи - територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області Яковіною О.В. 11.06.2024 року надано суду заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить 7/100 частки, яка складаються із: А1. прибудови а3, прибудови а4, навіс а5 з переліком приміщень: службове приміщення 1 площею - 21.6 кв. метри; приміщення складу 5, площею 14.6 кв. метри; толочна 6, площею 14, 7 кв. метри; підсобного приміщення 7, площею7,8 кв. метри; торговельної зали 8, площею 48,6 кв. метри; приміщення СТО 9. площею 85 кв. метри; навісу а5, загальною площею 192, 3 кв. метри, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується:

-договором купівлі - продажу нерухомого майна від 23.12.2002 року, зареєстрований на товарній біржі «Дніпродзержинська» 23.12.2002 року за №1/23/12

-реєстраційним посвідченням, записаним в реєстрову книгу №53а за реєстровим №127 від 29.01.2003 року

-договором купівлі - продажу нерухомого майна від 23.12.2002 року, зареєстрований на товарній біржі «Дніпродзержинська» 23.12.2002 року за №2/23/12

-реєстраційним посвідченням, записаним в реєстрову книгу № 53а за реєстровим №127 від 29.01. 2003 року

-витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17843998 від 22.02.2008 року

-технічним паспортом

-довідкою КП «Синельниківське МБТІ» від 30.01.2018 року № 82.

Власниками інших частин вказаної нежитлової будівлі є:

- ОСОБА_2 - 1/50 частки, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу за реєстровим № 256 від 23.02 2004 року.

Спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є дружина ОСОБА_3 .

- ОСОБА_4 - 91/200 частки, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 4-ю Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-2388 від 13.08.2008 року

- ОСОБА_4 - 91/200 частки, на підставі договору дарування частки нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу за реєстровим номером 2120 від 16.10.2008 року.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є дружина ОСОБА_5 .

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Викладене спростовує посилання правонаступника відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про те, що вона не є співвласником із позивачем будь-якої частини нерухомого майна.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.

Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Позовні вимоги зустрічного позову про встановлення порядку користування земельною ділянкою, підтриманого правонаступником ОСОБА_4 , не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому в їх задоволенні слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, визначено право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 2022 року, виданого КП «Новомосковське МБТІ ДОР» визначено, що за технічними показниками 7/100 частки об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , є відокремленими, має окремий вхід.

Відповідно до п. 6, 7 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 04.10.1991 року , вказано, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Крім цього, згідно із ч.1 ст.356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

За ч. 2 ст. 357 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на майно пропорційно своїй частці у ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди призначенню будівлі.

Схожі за змістом висновки щодо виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, викладені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц, від 22 лютого 2020 року у справі № 279/4966/16-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 369/6871/16-ц, від 15 травня 2024 року у справі № 309/3900/16-ц.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахування викладеного вище, з`ясувавши, що сторони у справі є співвласниками часток нежитлової будівлі, спільне володіння і користування якими є неможливим між ними, тому суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 , що підтверджено належними доказами у справі, з припиненням спільної часткової власності на вказану нерухомість позивача ОСОБА_1 .

Підстав для задоволення зустрічних вимог суду не доведено у належний спосіб, тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного ст.ст. 356, 358, 372, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до правонаступника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , правонаступника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: територіальна громада в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, про поділ майна в натурі, припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно, задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із нежитлового приміщення, що перебуває у спільній частковій власності, за адресою: АДРЕСА_2 , в натурі 7/100 часток, яка складається з: А1. прибудови а3, прибудови а4, навісу а5 з переліком приміщень: службове приміщення 1 площею - 21.6 кв. метри; приміщення складу 5, площею 14.6 кв. метри; толочна 6, площею 14, 7 кв. метри; підсобного приміщення 7, площею7,8 кв. метри; торговельної зали 8, площею 48,6 кв. метри; приміщення СТО 9. площею 85 кв. метри; навісу а5, загальною площею 192, 3 кв. метри, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на зазначені об`єкти нерухомості.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 7/100 часток нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні зустрічного позову правонаступника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 , треті особи: правонаступник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Синельниківська міська рада Дніпропетровської області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 16 вересня 2024 року.

СуддяА. В. Твердохліб