"19" вересня 2024 р.
справа №642/4377/24
провадження №2/642/1304/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Грінчук О.П.,

за участю секретаря - Шрамко Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України, від імені якого діє Лисенко Микола Петрович , до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив :

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 46 228.54 грн. та витрат, понесених із визначенням розміру шкоди у розмірі 1 639,76 грн.

В обгрунтування позову зазначено, що 22.10.2021 о 16:55 год. в населеному пункті АДРЕСА_1 , відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «RENAULT CLIO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням Відповідача та транспортного засобу «АСПА», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власником вказаного транспортного засобу є КНП ХОР «ЦЕМД та МК» (потерпілий). На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Потерпілого була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО». В той час, цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносно ОСОБА_2 складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 15.02.2022 провадження у даній справі було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно вимог чинного законодавства, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає й без вини її заподіювача. Тобто особа, яка заподіяла шкоду джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її заподіяння (без вини). Оскільки, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 25.10.2021 представник Потерпілого, на підставі довіреності №06-02 від 04.02.2021, звернувся до Позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування. 09.12.2021. Оцінювачем ОСОБА_4 було складено Звіт № 1288 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. За результатами Висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля АСПА, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 52 241,74 грн. з урахуванням ПДВ. Позивач, виконуючи вимоги ст. 41 Закону, на підставі довідки № 1 від 24.01.2023 та Наказу №3/1898 від 25.01.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (копії додаються), прийняв рішення про відшкодування шкоди Потерпілому в загальному розмірі 46 228,54 грн., які було сплачено потерпілому. Також Позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1 639,76 грн. З огляду на викладене, а також у зв`язку із невідшкодуванням збитків Відповідачем в добровільному порядку, Позивач звертається із даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 05.08.2024 позовну заяву прийнято до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та відповідачу надано строк на подання відзиву на позов.

Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за його зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду не отриманими.

Відзиву на позов до суду не надано.

Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, як це передбачено п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, підстави для проведення заочного розгляду відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що 22.10.2021 о 16:55 год. в населеному пункті АДРЕСА_1 , відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «RENAULT CLIO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та транспортного засобу «АСПА», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власником вказаного транспортного засобу є КНП ХОР «ЦЕМД та МК» ( «Потерпілий»). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відносно ОСОБА_2 складено адміністративний протокол ААД №226705 від 31.01.2022 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 15.02.2022 провадження у даній справі було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Потерпілого була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується полісом серії АР 1969436 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Представник власника т.з. «АСПА», д.н.з. НОМЕР_2 , (КНП ХОР «ЦЕМД та МК»), звернувся до МТСБ України із повідомленням від 25.10.2021 про ДТП, яка мала місце 22.10.2021, з т.з. «RENAULT CLIO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та із заявою про страхове відшкодування.

За результатами огляду пошкоджень, оцінювачем ОСОБА_4 було складено Звіт № 1288 від 09.12.2021 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за результатами якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля «АСПА», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 52 241,74 грн. з урахуванням ПДВ на складові частини, які підлягають заміні під час проведення ремонтних робіт.

На підставі довідки № 1 від 24.01.2023 та Наказу №3/1898 від 25.01.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (копії додаються), Потерпілому виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 46 228,54 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №684049 від 27.01.2023.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам або майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV, - з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою М(Т)СБ України уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-IV, - МТСБ України, є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБ України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV, - МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст. 29 Закону № 1961-IV - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБ України) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Положеннями пп. «а», «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т.з.» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Як вбачається із постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 15.02.2022, відносно Пивоварова складено два адміністративні протоколи за ст. 124 КУпАП (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна), а також за ст. 122-4 КУпАП (залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.)

Так, постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 15.02.2022 провадження у даній справі було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

У постанові ВС від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення ст.1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

При цьому, у постанові ВС від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

Крім того, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова ВС від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18).

А отже, не притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП не свідчить про відсутність його вини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Тому відповідач ОСОБА_2 має нести цивільно-правову відповідальність за спричинення майнової шкоди, як особа, що винна у спричиненні такої шкоди.

Доказів, які б спростовували його вину у вчиненому ДТП, суду не надані.

Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, як встановлено судом, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» здійснило виплату страхового відшкодування за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, а тому отримав право на стягнення виплаченого страхового відшкодування з такого водія в порядку регресу.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованим вимоги позивача про стягнення з позивача на його користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 46 228.54 грн.

Крім того, відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Відповідно п. 3 Порядку залучення МТСБУ аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 23.02.2006 №5417, залучення представника МТСБ України для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з МТСБ України.

Таким чином, обов`язковою умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку.

Виконання вказаних робіт є платними та оплачуються замовником, що МТСБУ визначається як наслідок шкоди, завданої особою, винною у ДТП.

Позивачем доведено факт залучення та понесення витрат на отримання послуг аварійного комісара в розмірі 1639.76 грн., що підтверджується виконаним комісаром звітом №1288 від 09.12.2021 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, та платіжною інструкцією №1108232 від 16.12.2021, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 21, 29, 36, 38, 39, 40, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т.з.», ст.ст. 4, 5, 76-83, 133, 141, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України, від імені якого діє Лисенко Микола Петрович , до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 46 228 (сорок шість тисяч двісті двадцять вісім) грн. 54 коп., а також вартість послуг експерта у розмірі 1639 (одна тисяча шістсот тридцять дев`ять) грн. 76 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.09.2024.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін:

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України (м. Київ, Русанівський бул. 8, , р/р НОМЕР_3 );

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий