Справа №489/6072/23
Провадження № 22-ц/812/776/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,

за відсутності учасників справи належним чином повідомлених про місце, дату та час розгляду справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2024 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Коваленком І.В., за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 грудня 2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 грудня 2023 року по цивільній справі № 489/6072/23 строком на 10 місяців до 22 січня 2025 року.

Обґрунтовуючи заяву вказував, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2023 року позовні вимоги АТ «СЕНС БАНК» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 630943660 від 06 червня 2018 у розмірі 60 383 грн 81 коп. та судовий збір в сумі 2684,00 грн 00 коп.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2023 року в частині суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором та судових витрат змінено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №630943660 від 06 червня 2018 року станом на 28 лютого 2023 року в розмірі 50320 грн 80 коп. та судовий збір у сумі 2236 грн 70 коп.

Стягнуто з АТ «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання та розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 671 грн 13 коп.

Як на підставу для розстрочення рішення посилається на те, що в нього наявні обставини внаслідок яких він не може виконати рішення суду відразу та в повному обсязі, так як не має доходів, що дозволяють погасили борг у розмірі 50320,80 грн. та на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей 2011, 2017, 2023 років народження. У зв`язку із цим, посилаючись на скрутний фінансовий стан, просив розстрочити виконання рішення на 10 місяців.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вказав, що відповідач не довів виключних обставин для розстрочення виконання рішення суду.

Посилання на наявність в нього трьох дітей та відсутність доходів, не є такими, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, розмір стягнення за яким не є значним, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Крім того, наведені обставини жодними доказами заявник не підтвердив.

Також суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів звернення АТ «Сенс Банк» після набрання рішення законної сили до суду із заявою про видачу виконавчого листа, а відтак на момент звернення заявника до суду та винесення цієї ухвали рішення суду до виконання стягувачем не звернуто.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції, а тому просив її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Так вказує, що не погоджується з твердженням суду про ненадання жодних доказів на підтвердження наявності у нього скрутного матеріального становища та обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду.

Посилається на те, що в заяві про розстрочення виконання боргу зазначав про обставини, внаслідок яких він не може виконати рішення суду одразу та в повному обсязі, а саме те, що на даний час не має доходів, якими можна було б погасити борг у розмірі 50 320, 80 грн. та у нього на утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей: 2011 р.н., 2017 р.н., 2023 р.н. На підтвердження чого ним до заяви долучено копії свідоцтв про народження дітей.

Також зазначав, що внаслідок скрутного фінансового стану відповідач звернувся з проханням розстрочити виконання рішення на 10 місяців.

Більше того, судом взагалі не було розглянуто можливість розстрочення виконання рішення як таку. Адже у задоволені заяви відмовлено повністю, тобто навіть не було можливості часткового задоволення або ухвалення розстрочення, але на менший термін.

Окрім цього, в ухвалі зазначено, що «матеріали справи не містять доказів звернення АТ «Сенс Банк» після набрання рішення законної сили до суду із заявою про видачу виконавчого листа, а відтак на момент звернення заявника до суду та винесення цієї ухвали рішення суду до виконання стягувачем не звернуто». З приводу цього відповідач зазначає наступне.

Після отримання постанови Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2024 року, відповідачем були вжиті заходи щодо узгодження з позивачем АТ «Сенс Банк» поступової оплати боргу за рішенням суду. Проте, позивачем було відмолено відповідачу в такому проханні.

Більш того, після звернення в банк, відповідачу стало відомо, що позивач продовжує нараховувати відсотки за договором, незважаючи на поданий позивачем позов, судову справу та рішення по ній. Також, позивач передав борг до Компанії Аксіліум.

Відтак, у випадку розстрочення виконання рішення, відповідач матиме змогу погасити борг за кредитним зобов`язанням частинами, які не призведуть істотних складнощів загального фінансового становища відповідача.

Окрім цього, вини боржника у наявності таких обставин немає та застосування розстрочки виконання рішення у такому випадку не завдають шкоди стягувачу

Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином.

Наданні до апеляційної скарги докази колегія суддів повертає, оскільки відсутнє клопотання про їх долучення до матеріалів справи та обгрунтування неможливості подання їх до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає в повні мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що у жовтні 2023 року АТ «СЕНС БАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №630943660 у розмірі 60 383 грн 81 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2023 року позовні вимоги АТ «СЕНС БАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 630943660 від 06 червня 2018 у розмірі 60 383 грн 81 коп. та судовий збір в сумі 2684,00 грн 00 коп.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2023 року в частині суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором та судових витрат змінено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №630943660 від 06 червня 2018 року станом на 28 лютого 2023 року в розмірі 50320 грн 80 коп. та судовий збір у сумі 2236 грн 70 коп.

Стягнуто з АТ «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання та розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 671 грн 13 коп.

Згідно матеріалів справи, виконавчий лист по цивільній справі направлено представнику АТ «Сенс Банк» 18 квітня 2024 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення, суд першої інстанції вказав, що відповідач не довів виключних обставин для розстрочення виконання рішення суду.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується в повному обсязі з огляду на наступне.

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні (частина 1 статті 267 ЦПК України).

Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Крім того, частиною 1 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Таким чином, підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зазначений у наведених нормах закону перелік обставин, з якими законодавець пов`язує відстрочення (розстрочення), виконання судового рішення, і які з урахуванням розподілу обов`язку з доказування (стаття 81 ЦПК України) має довести заявник та перевірити суд (ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо), не є вичерпним, але у будь-якому разі ці випадки мають винятковий характер.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі.

Водночас розстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною.

Таким чином, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне зобов`язання, у тому числі в частині строків його виконання. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частина 3 статті 77 ЦПК України).

Положеннями частини 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, як підставу, що ускладнює виконання рішення суду ОСОБА_1 зазначав, що його матеріальний стан на теперішній час не дозволяє йому здійснити оплату всієї суми одразу, оскільки він немає доходів та на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей.

Однак, зазначені обставини не є беззаперечним доказом скрутного майнового стану заявника, адже матеріали справи не містять відомостей про дохід ОСОБА_1 , зокрема, станом на час розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду, заявником не надано доказів з ДФС про доходи ОСОБА_1 за 2023-2024 роки, які є належними доказами на підтвердження заявлених доводів.

Перебування на його утриманні трьох малолітніх дітей не перешкоджає заявнику виконанню рішення суду, і не є тією обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене заявником не наведено доводів та не надано переконливих доказів наявності у заявника або у його сім`ї виняткових обставин, які б дозволили суду задовольнити заяву про розстрочку виконання судового рішення.

За такого, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, як такі, що не спростовують висновки суду про відсутність підстав для задоволення заяви.

Більш того, кредитні зобов`язання, щодо виконання яких судом вирішувався спір у справі, яка переглядається, є зобов`язаннями боржника щодо періодичного повернення взятого кредиту протягом певного строку або шляхом встановлення періодичних платежів.

Із матеріалів справи вбачається, що об`єктом розстрочення є зобов`язання відповідача ОСОБА_1 щодо повернення кредитних коштів, сплата яких передбачалась періодичними платежами, та не виконувалась позичальником.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що не може бути надана розстрочка платежів, стягнутих у вигляді одноразової суми, у зв`язку із порушенням зобов`язань по сплаті періодичних платежів.

Також колегія суддів зауважує, що боржник звернулась до суду із заявою про розстрочення виконання рішення, в якій просив розстрочити виконання рішення суду на 10 місяців. Проте з часу набрання рішенням законної сили і до розгляду справи судом апеляційної інстанції жодного платежу ОСОБА_1 не сплатив. Ніяких заходів, що свідчили б про намір відповідача виконати судове рішення, ним не вжито.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що заявником не надано належних доказів, що підтверджували б винятковість обставин для розстрочення виконання судового рішення. Зазначені заявником обставини не можливо вважати такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим відповідно до вимог частини 4 статті 435 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 267,367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 07 травня 2024 року.