Справа № 185/9328/22
Провадження № 6/185/394/24
20 травня 2024 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М.М.,
з участю секретаря судового засідання Іжболдіної І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відстрочку виконання судового рішення, заінтересовані особи: Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 ,
У травні 2024 року до суду надійшла вказана заява про відстрочку виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна.
Заява обґрунтована тим, що рішенням суду було визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на автомобіль марки «BMW» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 204878,50 грн. На виконання цього рішення суду відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт коштів боржника, а згодом винесено постанову про оголошення в розшук майна боржника, а саме автомобіль «BMW», який було визнано за ОСОБА_1 . З метою розподілу залишків спільного сумісного майна заявниця подала до суду ще один позов про поділ спільного майна подружжя, вартість якого становить 8992875,00 грн, що значно перевищує вартість автомобіля «BMW». У зв`язку з цим, розраховуючи на можливість врегулювання цивільно-правових відносин шляхом взаємозаліку вимог, заявниця звернулась до суду із цією заявою.
Ухвалою суду від 13.05.2024 року призначено справу до розгляду.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Заявниця надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити.
Представник ОСОБА_2 , адвокат Савченко С.А., надав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки заявниця намагається штучно уникнути виконання рішення суду.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 02.05.2023 року заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна було задоволено в повному обсязі та визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на автомобіль марки "BMW" модель 520d, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію частки у праві спільної сумісної власності на марки "BMW" модель 520d, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 204878,50 (двісті чотири тисячі вісімсот сімдесят вісім гривень п`ятдесят копійок) грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.11.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.05.2023 року залишено без змін.
Рішення суду від 02.05.2023 року набрало чинності 22.11.2023 року, та отримано представником заявниці 24.11.2023 року.

Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

07.02.2024 року відкрито виконавче провадження №74056099 за виконавчим листом №185/9328/22, 08.02.2024 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, 13.02.2024 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. 02.05.2024 року, згідно протоколу огляду та затримання транспортного засобу, автомобіль «BMW» було затримано у зв`язку з розшуком транспортного засобу боржника державним виконавцем.

Тобто про остаточне рішення суду заявниця знала з моменту його ухвалення, а заяву про відстрочення подала лише тоді, коли арештували її автомобіль, що говорить про навмисне ухилення від виконання рішення суду.

Відповідно ст. 435 ЦПК України : 3. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з позицією, наведеній у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08 (провадження № 61-15140св18), відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Вирішуючи справу суд приймає до уваги тривале добровільне невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили.

Суд, розглянувши наведені в обґрунтування заяви про відстрочення виконання судового рішення доводи заявниці, які не підкріплені жодними належними та допустимими доказами, та не свідчать про наявність будь-якого виняткового випадку, що обумовлює об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, чи робить його виконання неможливим, не вбачає підстав для відстрочення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо вимоги про забезпечення заяви шляхом зупинення виконавчого провадження до вступу в законну силу рішення суду по справі №303/7482/23 суд виходить з того, що рішення по даній справі не прийнято і невідомо, чи буде воно прийнято взагалі і яке. Тому суд не вбачає підстав вважати, що є можливість врегулювання цивільно-правових відносин шляхом взаємозаліку вимог, оскільки останні на даний час відсутні; боржницею не доведено суду наявності взаємних грошових обов`язків з боку стягувача.

Відповідно до ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

На відміну від положень ст. 601 ЦК України, вказані заявницею однорідні вимоги у справі №303/7482/23 не мають строків виконання взагалі, оскільки ще не були задоволені судом.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Виходячи із вимог ст..435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви у зв`язку з неналежною обґрунтованістю та недоведеністю. Враховуючи зазначене суд також не вбачає й підстав для застосування забезпечення заяви.

Керуючись ст.ст.81,260,435 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання судового рішення, заінтересовані особи: Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 .

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський