"11" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Булгакової Є.І.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куксова Марія Сергіївна, про розірвання спадкового договору, -
29.08.2023 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання спадкового договору, у якому просить розірвати спадковий договір від 04.02.2022 року, укладений між сторонами у справі та посвідчений ПН КМНО Куксовою М.Ч. , зареєстрований в реєстрі за №443, і покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати.
Ухвалою суду від 31.08.2023 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 18.10.2023 року задоволено заяву представника позивача про виклик свідків.
Ухвалою суду від 18.10.2023 року задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів.
Ухвалою суду від 24.11.2023 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подавав. Оскільки відповідачка зареєстрована на тимчасово окупованій території, її виклик до суду здійснювався шляхом розміщення оголошення на інтернет-сайті судової влади. Також судова кореспонденція направлялась на адресу зазначену у позовній заяві ( АДРЕСА_2 ), однак повістки повернулись до суду без вручення адресату.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В судовому засіданні представник позивача зазначила, що не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку і ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що спірний договір має бути розірваний, оскільки відповідачка не виконує його умов. Позивачка є людиною похилого віку, самотня та має фізичне каліцтво. У зв`язку з наведеним позивачка мала намір знайти доглядальницю і знайшла через інтернет відповідачку, яка в додатку Вайбер вела відповідну групу допомоги людям похилого віку. У подальшому позивачка уклала з відповідачкою спадковий договір, умови якого відповідачка належним чином не виконувала, а надалі взагалі перестала його виконувати повністю. З червня 2023 року відповідачка повністю самоусунулась від виконання договору. Позивачка дзвонила відповідачці з приводу виконання останньою умов договору, але результату не було, відповідачка умов договору не виконує. Оскільки з червня 2023 року відповідачка умови договору не виконує, позивачці було збільшено об`єм соціальних послуг. Також відповідачка в порушення умов договору не сплачує щомісячні платежі.
Третя особа у справі в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявне клопотання третьої особи про розгляд справи без її участі.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду показала, що позивачка є її подругою та сусідкою протягом багатьох років. Відповідачку свідок ніколи не бачила. У липні 2023 року до позивачки прийшла доглядальниця послуги якої мала оплачувати відповідачка, однак остання відмовилась платити за помічницю. Свідок особисто телефонувала відповідачці, яка зазначила, що не буде оплачувати послуги доглядальниці і нічого знати не хоче. Більше відповідачка жодного разу не дзвонила, не цікавилась підопічною та повністю відмовилась від виконання умов договору, хоча до укладення договору багато чого обіцяла позивачці. Позивачка лишилась сама, при цьому вона не ходить. На теперішній час до позивачки приходить соціальний працівник і всі свої потреби позивачка оплачує сама. Умови договору відповідачка повністю перестала виконувати з червня 2023 року. Позивачка з власних коштів оплачує послуги помічниці, а також до неї приходить соціальний робітник.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду показала, що вона є соціальним працівником Дніпровського району м. Києва. Позивачка є підопічною свідка з 04.01.2023 року. З відповідачкою свідок лише один раз спілкувалась по телефону. Раніше свідок приходила до позивачки два рази на тиждень, оскільки в неї була доглядальниця. Якось свідок прийшла до позивачки та побачила, що вона розстроєна та голодна, при цьому позивачка навіть не ходить. Свідок зателефонувала відповідачці, а вона сказала, щоб самі дзвонили доглядальниці. Після цього свідок стала приходити до позивачки 5 разів на тиждень, купляє продукти, готує, перевдягає, миє позивачку, купляє ліки, викликає лікарів, здійснює прибирання квартири, міняє їй підгузки. Якщо позивачка чогось хоче, то дає свідку кошти і свідок купує все необхідне. Позивачка казала свідку, що в неї є спадковий договір і за його умовами відповідачка мала забезпечувати її послугами доглядальниці. Сама відповідачка до соціальних служб ніколи не зверталась.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача та покази свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
21.06.2021 року позивачка уклала з Територіальним центром соціального обслуговування Типовий договір про надання соціальних послуг, у додатках до якого наявні індивідуальні плани надання соціальних послуг (а.с. 24-37).
Згідно медичного висновку від 07.08.2023 року позивачка не здатна до самообслуговування (а.с. 38).
Наявні у справі копії медичних документів свідчать про незадовільний стан здоров`я позивачки (а.с. 39-48).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 06.03.1998 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2023 року, інформаційною довідкою Бюро технічної інвентаризації від 02.02.2022 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.01.2020 року та Витягом з Державного реєстр у речових прав на нерухоме майно від 08.01.2020 року (а.с. 49-53, 140-142).
04.02.2022 року між позивачкою, як відчужувачем, та відповідачкою, як набувачем, був укладений та нотаріально посвідчений спадковий договір, за яким:
1. За цим спадковим договором набувач зобов`язується виконувати розпорядження відчужувача, і в разі її смерті набуває право власності на майно відчужувача, яким є квартира АДРЕСА_1 .
13. Даним договором на набувача покладаються наступні обов`язки:
1) Забезпечувати відчужувача цілодобовим доглядом вдома, несучі повністю всі витрати на особу, що буде здійснювати цей догляд або, у разі неможливості забезпечити такий догляд третіми особами відчужувачу - здійснювати догляд самостійно набувачем. Догляд, передбачений цим пунктом, включає, зокрема, але не виключно, такі обов`язки:
- цілодобовий нагляд за відчужувачем;
- виконання прохань відчужувача, що пов`язані з особистими потребами, допомогою у веденні домашнього господарства, приготуванні їжі, пранні;
- надання допомоги при пересуванні, самообслуговуванні;
- допомога в організації взаємодії з іншими фахівцями та службами;
- допомога в оформленні документів, внесенні платежів;
- психологічна підтримка.
2) сплачувати відчужувачу кожного місяця грошові кошти в сумі 1000,00 грн. Дана сума повинна сплачуватися не пізніше 10 числа кожного місяця за наступний місяць. При потребі та/або необхідності, зокрема стаціонарного лікування, хірургічного втручання, хворобах тяжкої складеності, забезпечувати відчужувача додатковими коштами (а.с. 54-57, 130-131).
Із матеріалів справи вбачається, що у липні 2023 року позивачка письмово зверталась до відповідачки з приводу невиконання останньою умов спадкового договору (а.с. 58-61).
У матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 22.08.2023 року, які були відібрані адвокатом, і зі змісту яких вбачається, що вказані особи засвідчують невиконання відповідачкою умов спадкового договору (а.с. 62-65).
На підтвердження невиконання відповідачкою умов спадкового договору до позовної заяви додані копії розрахункових документів про сплату житлово-комунальних послуг у період з квітня 2022 року по червень 2023 року (а.с. 66-91).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).
До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).
Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
Згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).
З урахуванням наведеного можна зробити висновок, що спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №209/3295/18 зазначено «статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Суди попередніх інстанцій, встановивши, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достовірних доказів про виконання відповідачкою умов спадкового договору, зокрема, щодо надання грошової винагороди, забезпечення лікувальними засобами, та врахувавши, що ОСОБА_2 на спростування вимог позивачки доказів не надано, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з невиконання набувачем розпоряджень відчужувача та недотримання відповідачкою умов спадкового договору».
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №456/1081/20, спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру.
У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2018 року у справі № 587/2931/15-ц зазначено, що 14 жовтня 2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 укладено спадковий договір, за умовами якого після своєї смерті ОСОБА_9, як відчужувач, мав передати у власність ОСОБА_6 належне йому на праві власності майно, а ОСОБА_6 зобов`язалась вчиняти на його користь дії майнового та немайнового характеру, зазначені в пункті 2.5 такого договору до відкриття спадщини і після її відкриття. Проте ОСОБА_6 не надала суду доказів на підтвердження продовження виконання нею умов спадкового договору з 23 жовтня 2015 року, що є її процесуальним обов`язком у силу статті 81 ЦПК України. Тому суд апеляційної інстанцій дійшов правильного висновку про задоволення позову та розірвання спадкового договору.
У постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі №460/1496/14-ц зазначено, що відповідно до спадкового договору відповідач зобов`язувався особисто виконувати розпорядження, зокрема в разі необхідності виконувати інші прохання чи розпорядження відчужувача щодо надання їй необхідної допомоги чи вчиненні дій, які відчужувач не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за житловим будинком та земельною ділянкою. Установивши, що відповідач не виконує розпорядження відчужувача та не дотримується умов пунктів 4-6 спадкового договору, суди попередніх інстанцій обґрунтовано задовольнили вимоги про розірвання правочину.
Оцінивши покази свідків та наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідачка тривалий час не виконує своїх зобов`язань за спадковим договором, що є правовою підставою для розірвання укладеного між сторонами спадкового договору. При цьому, відповідачка не надала доказів належного виконання з її боку умов спадкового договору.
На підставі викладеного, керуючись 2, 4, 5, 10, 2, 13, 76-81, 89, 141, 178, 247, 259, 263-265, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 526, 610, 614, 627, 628, 629, 651, 654, 1302, 1305, 1308 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куксова Марія Сергіївна, про розірвання спадкового договору - задовольнити.
Спадковий договір від 04.02.2022 року укладений між ОСОБА_2 , як відчужувачем, та ОСОБА_3 , як набувачем, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою Марією Сергіївною, зареєстрований в реєстрі за №443 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складений 22.04.2024 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куксова Марія Сергіївна ( АДРЕСА_5 ).
Суддя -