Справа № 204/885/21
Провадження № 6/204/136/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., ознайомившись із заявою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ус Віти Олегівни про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2024 року до суду надійшла заява головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ус Віти Олегівни про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.02.2024 року, головуючим суддею визначено Токар Н.В.; справу передано 29.02.2024 року.

Вирішуючи питання про призначення до розгляду даної заяви, суд враховує наступне.

Розділ VI «Процесуальні питання, пов`язанні з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України, зокрема ст.435 ЦПК України, передбачає право на звернення до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв

(скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Частиною 9 ст.10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на те, що розділом VI «Процесуальні питання, пов`язанні з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України не врегульовано питання щодо залишення без руху заяви про встановлення чи зміну порядку чи способу виконання рішення суду, у зв`язку з недодержанням вимог, регламентованих, зокрема, у ст.ст.175, 177 ЦПК України, враховуючи положення ч.9 ст.10 ЦПК України, суд вважає за можливе застосувати у даному випадку загальні норми цивільно-процесуального закону стосовно залишення без руху заяви (аналогія закону).

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.4,5 ч.3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити: зміст заявлених вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що справа №204/885/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення компенсації втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати розглядалась судом в порядку цивільного судочинства із винесенням відповідного рішення суду. Проте, звертаючись до суду із заявою про встановлення або зміну способу, або порядку виконання судового рішення головний державний виконавець керується положеннями ст.378 КАСУ.

Таким чином, головному державному виконавцю слід надати виправлену заяву.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Отже, вищевказані вимоги закону заявником не виконані, таким чином, згідно із ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому позовна заява підлягає залишенню без руху з метою надання строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання копії ухвали, усунути зазначені недоліки.

За таких обставин, заяву головного державного виконавця слід залишити без руху для виправлення вказаних недоліків.

Керуючись ч.1 ст.185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ус Віти Олегівни про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Токар