1Справа № 335/5970/23 2/335/152/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участі секретаря судового засідання Савченко О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Лелікова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 за адресою: вул. Перемоги, буд. 107Б, м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2023 Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.11.2021 по 31.03.2023 позивач надавав відповідачеві послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії № 72221681 від 01.11.2021 в нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , на загальну суму 49 604,68 грн. Претензій від відповідача щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Оплату за надані послуги відповідач не здійснював, внаслідок чого утворилась заборгованість. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості загальним розміром 49 604,68 грн., а також судовий збір.

Судом проведено такі процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Копію ухвали від 05.07.2023 разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів було направлено відповідачу рекомендованим листом із повідомленням за адресою, що є його зареєстрованим місцем проживання, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти від 17.07.2023 «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, копія ухвали від 05.07.2023 разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів направлялись відповідачу за адресою надання послуг позивача, яку відповідач отримав 14.07.2023, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням.

11.08.2023 до суду надійшов відзив відповідача в особі представника адвоката Лелікова С.О. на позовну заяву, в якому з позовними вимогами не погодився, вважаючи долучені до матеріалів позовної заяви докази неналежними, а розрахунки позивача такими, що не відповідають вимогам чинних нормативно-правових актів (а.с. 4861).

01.09.2023 надійшла відповідь представника позивача на відзив, в якій представник позивача зазначила доводи на спростування відзиву (а.с. 6376).

27.12.2023 представником відповідача подано клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи з метою з`ясування питання фактичного обсягу спожитої теплової енергії по вищезазначеному нежитловому приміщенню у спірний період (а.с. 97), яке у судовому засіданні 17.09.2024 було відкликано представником відповідача.

27.12.2023 представником відповідача надані письмові пояснення (а.с. 98).

05.02.2024 надійшло клопотання представника позивача про долучення додаткових документів та пояснень щодо розрахунку суми заборгованості.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав, що викладені у ньому.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, направив до суду свого представника.

Представник відповідача у судовому засіданні, яке відбулось 17.09.2024, позовні вимоги визнав у повному обсязі, однак просив розстрочити виконання судового рішення на строк 12 місяців шляхом сплати вищезазначеної заборгованості рівними частинами, оскільки наразі в країні триває воєнний стан, він орендує у відповідача вказане нежитлове приміщення і фактично сплата заборгованості, яка є істотною, буде покладена на нього, і одним платежем здійснити погашення заборгованості становить для нього надмірний тягар. Також просив вирішити питання щодо повернення позивачу 50% судового збору та стягнення з відповідача інших 50% судового збору, оскільки він визнав позов.

Представник позивача у судовому засіданні не заперечувала проти прийняття визнання позову та розстрочення виконання судового рішення на строк, про який просить представник відповідача, окрім розстрочення суми судового збору. Питання щодо розподілу судового збору просила вирішити на розсуд суду.

Заслухавши представників сторін, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно з ч. 4 цієї статті, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання позову представником відповідача не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник відповідача не обмежений у повноваженнях на вчинення даної процесуальної дії (ордер від 09.08.2023 на а.с. 59).

За таких обставин, суд вважає за можливе прийняти визнання позову представником відповідача і ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачем протягом періоду з 01.11.2021 по 31.03.2023 надавались відповідачеві послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 є власником вказаного нежитлового приміщення з 25.04.2016, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2019 № 188892328 (а.с. 6).

Станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір № 72221681 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , між концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_2 є укладеним (а.с. 24-26).

На виконання умов вищевказаного договору позивач Концерн «МТМ» протягом періоду з 01.11.2021 по 31.03.2023 надав послуги постачання теплової енергії в гарячій воді у приміщення відповідача на загальну суму 49 604,68 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5, 104). Відповідачем за вказаний період послуги не оплачувались.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Підстави та порядок нарахувань були доведені представником позивача у судовому засіданні, а також у письмових поясненнях (а.с. 105107).

Згідно з ч. 6 ст. 21, ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020 (далі Закон), послуги з постачання теплової енергії та гарячої води надаються згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання даних послуг, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі Правила), послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір).

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 18 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.

Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач свої зобов`язання з оплати послуг з постачання теплової енергії виконував неналежним чином, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості розміром 49 604,68 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 5).

Враховуючи викладене, позовні вимоги Концерну «МТМ» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з положеннями ч.ч. 35 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Так, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який діє дотепер. Місто Запоріжжя знаходиться у безпосередній близькості до зони бойових дій. Дані обставини розцінюються судом як події, визначені п. 3 ч. 4 ст. 435 ЦПК України, що надають підстави для розстрочення виконання судового рішення. Тому з урахуванням даних обставин, а також пояснень, наданих представником відповідача в обґрунтування заяви про розстрочення виконання судового рішення, суд дійшов висновку про можливість розстрочення виконання рішення на строк 12 місяців шляхом сплати ним на користь Концерну «Міські теплові мережі» вищезазначеної заборгованості рівними платежами по 4 133 (чотири тисячі сто тридцять три) грн. 72 коп. на місяць, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повного погашення заборгованості, зі сплатою в останній місяць суми у розмірі 4 133 (чотири тисячі сто тридцять три) грн. 74 коп.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 2 684,00 грн. (а.с. 1).

Суд вважає неможливим застосування у даному випадку положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідно до цієї норми процесуального права у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У даному випадку представник відповідача визнав позов вже після початку розгляду справи по суті, отже, застосування вищезазначених приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України виключається.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2023 року в розмірі 49 604 (сорок дев`ять тисяч шістсот чотири) грн. 68 коп.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лелікова Сергія Олеговича про розстрочення виконання рішення задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_2 виконання рішення на 12 (дванадцять) місяців шляхом сплати ним на користь Концерну «Міські теплові мережі» вищезазначеної заборгованості рівними платежами по 4 133 (чотири тисячі сто тридцять три) грн. 72 коп. на місяць, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повного погашення заборгованості, зі сплатою в останній місяць суми у розмірі 4 133 (чотири тисячі сто тридцять три) грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 17 вересня 2024 року.

Повний текст рішення виготовлений 23 вересня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091;

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя А.В. Шалагінова