Справа № 346/1070/24
Провадження № 22-ц/4808/1023/24
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участю представника апелянта адвоката Манченко О.В.

представника апелянта адвоката Палюги І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Палюга Іван Васильович, на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2024 року, ухвалене у складі судді Васильковського В. В. в м. Коломиї Івано-Франківської області у справіза позовом ОСОБА_1 до Отинійської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Палюга І. В. звернувся до суду із позовом до Отинійської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 , яка 18 липня 2007 року склала та підписала заповіт, яким усе своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є батьком позивача.

Спадкове майно складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 2,1829 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сідлищенської сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 . Позивач вважав, що його батько оформив спадщину після смерті своєї матері. Однак у грудні 2020 року йому стало відомо, що останній не встиг оформити спадкові права, так як мав проблеми із психо-емоційним станом, у зв`язку з чим не міг повною мірою керувати своїми діями.

Зважаючи на викладені обставини, позивач як єдиний спадкоємець за законом після смерті баби ОСОБА_4 , 24 червня 2021 року звернувся до Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини.

Отримавши відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернувся із позовом до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Однак суд відмовив у задоволенні його позову. Після цього ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду, за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд також відмовив йому у задоволенні позову.

Представник позивача вказував, що своєю відмовою суди фактично позбавили ОСОБА_1 права на спадкування, а тому просив визнати за позивачем право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 2,1829 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сідлищенської сільської ради.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки вважав, що позивач жодними доказами не підтвердив факт належності померлій ОСОБА_3 спадкового майна.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник ОСОБА_1 адвокат Палюга І. В. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив довідку, видану селищним головою Отинійської селищною ради Коломийського району Івано-Франківської області, якою підтверджується факт належності ОСОБА_3 житлового будинку та земельної ділянки, право власності, на які він просив визнати за позивачем після смерті останньої.

Крім того, суд помилково вважав, що на підтвердження належності ОСОБА_3 на праві власності земельної ділянки позивач повинен був надати державний акт про право власності на земельну ділянку, оскільки у разі втрати або пошкодження такого акта новий акт чи його дублікат не видається.

Також суд першої інстанції не врахував клопотання представника відповідача про визнання позовних вимог.

Зважаючи на викладене, представник апелянта просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу селищний голова Отинійської селищної ради просить апеляційну скаргу задоволити, а оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_1 .

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні представники апелянта адвокати Манченко О. І. та ОСОБА_5 вимоги апеляційної скарги підтримали, просили таку задоволити.

Представник відповідача Отинійської селищної ради у судове засідання не з`явився, був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету відповідача (а.с. 99).

Оскільки неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 10)

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно із заповітом, посвідченим 18 липня 2007 року секретарем виконкому Сідлищенської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрованим в реєстрі за № 15, ОСОБА_3 заповіла все своє майно та належній їй права ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13-14).

Відповідно до даних свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11, 12).

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 08 серпня 2013 року серії АВ № 0103919 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно встановлено ІІІ групу інвалідності; висновок про умови та характер праці: протипоказана робота в умовах психоемоційного навантаження (а.с. 18).

Відповідно до довідки № 739/02-36, виданої 08 грудня 2020 року Отинійською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) в АДРЕСА_1 . На день її смерті в будинку ніхто не був зареєстрований. ОСОБА_3 належала земельна частка (пай) розміром 65,9 ум.ка.га. землі. Заповіт від імені ОСОБА_3 , посвідчений секретарем виконкому Сідлищенської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 18.07.2007 за № 15, не змінювався та не скасовувався (а.с. 15).

Відповідно до листа Міськрайонного управління у Коломийському районі та м. Коломиї Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, згідно Книги записів державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб, зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 серії ЯЗ № 025731, реєстраційний номер НОМЕР_3 , площею 2,1829 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сідлищенської сільської ради (а.с. 16).

Листом в. о. державного нотаріуса Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори Войташек І. І. № 01-16/75 від 24 червня 2021 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що ним пропущено термін для прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 ЦК України, для подальшого вирішення питання успадкування рекомендовано продовжити термін для прийняття спадщини в судовому порядку (а.с. 17).

Відповідно до довідки, виданої 31 липня 2023 року Отинійською селищною радою Сідлищенського старостинського округу Коломийського району Івано-Франківської області № 151/251-07, житловому будинку в АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У частині першій статті 1269, частині першій статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних справ та інтересів може бути визнання права.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

За змістом пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

В постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 332/3923/18 викладено висновок про те, що розглядаючи спір про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку можливе у випадку, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, при цьому у разі, якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 346/5238/21, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Друга Коломийська районна державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи даний спір, що виник між сторонами, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з їх недоведеністю. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував, що постановою нотаріуса Анкалюку В. М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що він не прийняв спадщину у встановлений статтею 1270 ЦК України строк, а також, що звертаючись до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, йому було відмовлено у наданні такого, а тому відсутні підстави вважати, що позивач прийняв спадщину, що виключає можливість задоволення позову про визнання права власності на спадкове майно. З огляду на викладене, у задоволенні позову необхідно було відмовити саме з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач визнав позов, а тому суд повинен був задовольнити його, є безпідставними, так як згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в спірному випадку відсутні. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) та від 25 травня 2022 року справа № 675/2136/19 (провадження № 61-2251св22).

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, але з інших мотивів, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково, а рішення суду змінити, виклавши його мотивальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Палюга Іван Васильович, задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк