Постанова

Іменем України

14 травня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/6439/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва

від 18 грудня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду

в складі судді Галагана В. І.

у цивільній справі №755/13948/23 Дніпровського районного суду м. Києва

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

до ОСОБА_1

про стягнення сплаченого страхового відшкодування

У С Т А Н О В И В:

13 вересня 2023 року позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" (далі - ПрАТ "СК "УНІКА", Товариство) звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч. 13 ст. 187 ЦПК України, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду з підстав не усунення недоліків позовної заяви, оскільки на підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви було долучено платіжну інструкцію №4095 від 16.05.2023, засвідчену електронним цифровим підписом.

Вказував, що згідно правових висновків Верховного Суду, сплата судового збору через онлайн-системи відповідає вимогам Закону України "Про судовий збір", а квитанція, що надходить на електронну адресу, як підтвердження сплати судового збору, є єдиним можливим документом на підтвердження оплати судового збору онлайн та має доказову силу на виконання його вимог.

Також вказував, що при формуванні платіжної інструкції позивач користувався інформацією, розміщеною на офіційному сайті Судова влада України, Дніпровський районний суд м. Києва - розділ "судовий збір", де вказано реквізити, які заповнюються у розділі "Призначення платежу". Додав, що офіційний сайт Дніпровського районного суду м. Києва не містить відомостей щодо зазначення ПІБ відповідача при формуванні платіжної інструкції на сплату судового збору.

Крім цього, в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що згідно правових висновків Верховного Суду при вирішенні подібних процесуальних питань, саме на суд покладено обов`язок перевірки факту зарахування судового збору та в якій справі це вчинено.

За наведених обставин просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача - Сечко С. В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Відповідач, належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача Сечка С. В. , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 25 971,32 грн та суму сплаченого судового збору. У додатках до позовної заяви вказано, що на підтвердження сплати судового збору надається оригінал платіжної інструкції №4095 від 16 травня 2023 року (а. с. 1-2).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що позивачем на підтвердження сплати судового збору надано фотокопію платіжної інструкції №4095 від 16 травня 2023 року, яка не містить відомостей про те, за яку саме позовну заяву сплачено судовий збір та не може слугувати доказом належної оплати позивачем судового збору саме за вказаним позовом.

22 вересня 2023 року представником позивача Сечко С. В. було надіслано до суду клопотання про усунення недоліків, на обґрунтування якого зазначено, що позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення №4095 від 16 травня 2023 року, яке засвідчене електронним підписом. Вказував, що при формуванні вказаного платіжного доручення було дотримано вимог, викладених на офіційному сайті Судової влади України та офіційному сайті Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року позовну заяву ПрАТ «СК «УНІКА» визнано неподаною та повернуто позивачу, у зв`язку з тим, що позивачем не були усунуті недоліки позовної заяви.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2023 про повернення позовної заяви та передано справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На виконання вимог ч. 6 ст. 185 ЦПК України, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Після відкриття провадження у справі 05 грудня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Як на підставу залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції зазначив, що долучена позивачем до позовної заяви платіжна інструкція №4095 від 16.05.2023 не є належним доказом на підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви саме у цій справі, оскільки не містить відомостей про те, за яку саме позовну заяву сплачено судовий збір, зокрема платіжна інструкція не слугує доказом оплати позивачем судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_1 .

В ухвалі від 05.12.2023 про залишення позовної заяви без руху зазначено, що для усунення виявлених недоліків до суду необхідно подати оригінал платіжного доручення про сплату судового збору на рахунок Дніпровського районного суду м. Києва у розмірі 2 684,00 грн із зазначенням у платіжному дорученні відомостей про сплату судового збору із призначенням платежу: «за подачу позовної заяви ПрАТ «СК «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди».

08 грудня 2023 року позивач подав до суду клопотання про усунення недоліків, в якому посилаючись на те, що у відповідності до вимог закону на суд покладено обов`язок щодо перевірки факту зарахування судового збору та в якій справі це вчинено, просив відкрити провадження у справі. Також у заяві про усунення недоліків позивач посилався на те, що при формуванні платіжного доручення на сплату судового збору було дотримано вимог, викладених на офіційному сайті Судової влади України та офіційному сайті Дніпровського районного суду м. Києва.

Оскаржуваною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду з тих підстав, що позивач не усунув недоліки позовної заяви та не надав суду оригінал документу про сплату судового збору, який підтверджує сплату судового збору ПрАТ "СК "УНІКА" саме за позовом до ОСОБА_1 .

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимог ст. 175, 177 ЦПК України та у визначений строк не усунув недоліки, вказані в ухвалі суду.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов за неповного з'ясування обставин справи та з порушенням норм процесуального права, з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Тобто, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору та в якій справі це вчинено покладається на суд.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №9901/144/20, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №826/2429/18, від 20 лютого 2019 року у справі №823/1940/18 та від 25 січня 2021 року у справі №914/1131/20.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

За подання до суду процесуальних документів в електронній формі судовий збір може бути сплачено за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Сплата судового збору за допомогою електронного платіжного засобу оформляється квитанцією платіжного термінала, чеком банкомата, сліпом або іншими документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій або електронній формі.

Сплата судового збору за допомогою платіжного пристрою оформляється за допомогою касового документа (квитанції, чека тощо), який містить усі обов`язкові реквізити касового документа.

01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-УІП, яким з урахуванням змін, поміж іншого, вилучено норму щодо обов`язкової сплати судового збору виключно через установи банків або відділення зв`язку, що дозволяє платнику судового збору використовувати більш зручний для нього спосіб сплати судового збору, у тому числі - через онлайн-системи, банкомати для приймання платежів, Інтернет-банкінг тощо.

Відтак сплата судового збору онлайн в кабінеті клієнта банку відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір», а квитанція, що надходить на електронну адресу як підтвердження сплати судового збору, є єдиним можливим документом на підтвердження оплати судового збору онлайн та має доказову силу на виконання його вимог.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №522/21326/16-ц.

Також, згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №800/473/17, який викладено у постанові від 28 лютого 2018 року, зазначено про відсутність обов`язку заявника надавати суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору.

Таким чином, безпідставними є вимоги суду першої інстанції щодо подання до суду оригіналу платіжного документа про сплату судового збору.

При цьому, у додатках до позовної заяви зазначено, що на підтвердження сплати судового збору позивачем було надано до суду оригінал платіжної інструкції №4095 від 16 травня 2023 року, що не спростовано відповідним актом працівників суду, які реєстрували позовну заяву при надходженні до суду першої інстанції та у випадку відсутності додатку (додатків) до позовної заяви мали б скласти акт.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для залишення позовної заяви без руху та повернення позову, що у платіжному документі про сплату судового збору позивачем не вказано, за яку саме позовну заяву сплачено судовий збір, є помилковими, оскільки ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» такої вимоги не передбачено.

Так, згідно з п. 37 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 29.07.2022 року № 163, платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Платник заповнює обов`язкові реквізити платіжної інструкції, оформленої у паперовій формі, від руки/із застосуванням технічних засобів або надавач платіжних послуг платника за згодою платника заповнює платіжну інструкцію із застосуванням технічних засобів.

Правильність заповнення реквізитів платіжної інструкції надавачем платіжних послуг платника із застосуванням технічних засобів платник засвідчує власноручним/електронним підписом.

Надавач платіжних послуг платника та платник у разі ініціювання платником платіжної операції із застосуванням засобів дистанційної комунікації мають право у відповідному договорі встановити перелік реквізитів платіжної інструкції, які надавач платіжних послуг платника за наявності технічної можливості заповнює автоматично на підставі інформації, отриманої в процесі ідентифікації платника.

Платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України (п. 41 Інструкції).

З урахуванням вище викладеного колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо неможливості ідентифікувати, за яку саме позовну заяву сплачено судовий збір, адже надана позивачем до суду платіжна інструкція №4095 від 16 травня 2023 року відповідає вимогам, встановленим Постановою Правління НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» від 29 липня 2022 року №163.

Зарахування судового збору за вказаною платіжною інструкцією можливо перевірити за всіма вищенаведеними обов`язковими реквізитами.

Крім того, заслуговують на увагу судової колегії доводи апеляційної скарги, що при формуванні платіжної інструкції позивач користувався інформацією, щодо зазначення відомостей у платіжному документі, яка розміщена на офіційному сайті Судової влади України (Дніпровський районний суд м. Києва) та наразі також є актуальною, адже згідно наведеної на сайті суду інформації відсутні такі обов'язкові реквізити при формуванні платіжного документу як ПІБ відповідача.

Також колегія суддів враховує, що згідно відомостей з офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальновідомим та загальнодоступним, у період з дня сплати судового збору (16.05.2023) та до дня подання позовної заяви (13.09.2023) не було значної кількості позовів поданих "ПрАТ "СК "УНІКА" до фізичних осіб про відшкодування шкоди, які б у свою чергу унеможливили перевірку судом зарахування судового збору саме за даним позовом. А судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи фактичні обставини справи та вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що у суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись на не усунення позивачем недоліків позовної заяви.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

За вказаних обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду є безпідставною, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2023 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 15 травня 2024 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська