Провадження № 2/522/26/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

30 січня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеса в складі:

головуючого судді Абухіна Р.Д.,

за участі секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши клопотання представника позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову та клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 по цивільній справі за позовною заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2023 до Приморського районного суду міста Одеси надійшов позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення державного реєстратора, по якому просить:

1.Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1814 від 22.12.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Диким С.П., за умовами якого ОСОБА_4 продав ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний ' номер: 62498074 від 22.12.2021 року, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Диким Сергієм Петровичем, на підставі якого за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Провадження по справі відкрито ухвалою суду від 07 грудня 2023 року, призначений розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

03.01.2024 до суду надійшов відзив на позов представника відповідача Пагу С.

26.01.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача про забезпечення позову.

Зазначеною заявою представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) власником якої є ОСОБА_2 .

Мотивує вимоги заяви про забезпечення позову тим, відповідач ОСОБА_5 здійснив продаж квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 1814 від 22.12.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Диким С.П. в той час як був дійсний арешт на квартиру.

Позов ОСОБА_1 по справі № 522/21009/23 не забезпечено жодним із можливих заходів, шо може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення. Таким чином, враховуючи, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами, ОСОБА_1 просить накласти арешт на квартиру, що була предметом договору купівлі-продажу № 1814 від 22.12.2021 року, який вона оскаржує.

Отож, враховуючи всі зазначені факти, з метою запобігання подальшого переоформлення на третіх осіб права власності на спірну квартиру, що утруднить виконання рішення або може взагалі унеможливити його виконання, а також зробить неефективним захист та поновлення порушеного права ОСОБА_1 , вважають за необхідне накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована на території України, що підтверджується даними, наявними в матеріалах справи, та має у власності нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що виключає необхідність застосування заходів зустрічного забезпечення.

29.01.2024 представник відповідачки ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про застосування зустрічного забезпечення та просить: зобов`язати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх збитків ОСОБА_2 в розмірі 377 811,00грн.

Зазначає, що 19.01.2024р. ОСОБА_2 уклала Попередній договір купівлі-продажу з ОСОБА_6 , засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. За вказаним договором ОСОБА_2 отримала в якості гарантії укладання Договору купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 суму в розмірі 192 000,00грн. (сто дев`яносто дві тисячі гривень).

У п.6 Попереднього договору зазначено, що у випадку відмови однієї із сторін від укладання Основного договору у визначений цим договором строк, то продавець зобов`язується сплатити покупцю штраф у розмірі 200% гарантійної суми, тобто грошову суму в розмірі 10 000 доларів США за курсом НБУ на дату сплати.

Таким чином, у разі накладання арешту на квартиру АДРЕСА_2 , суть якого полягає в тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном ОСОБА_2 втратить можливість продати квартиру, а тому має сплатити штраф у розмірі 10 000 доларів США за курсом НБУ на дату сплати ОСОБА_6 .

За правилами ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З наведеного вбачається, що у разі якщо станом на 19.04.2024р. буде тривати арешт спірної квартири, то ОСОБА_2 змушена буде відмовитись від укладання договору купівлі-продажу, в результаті чого має сплатити штраф в розмірі 10 000 доларів США за курсом НБУ на дату сплати. Тобто забезпечення позову спричинить ОСОБА_2 реальні збитки.

Враховуючи той факт, що квартиру АДРЕСА_2 коштує 180 000,00 доларів США, то за таких обставин співмірною сумою зустрічного забезпечення буде саме сума збитків в повному обсязі, яку ОСОБА_2 має понести в розмірі 10 000 доларів США за курсом НБУ становить на 29.01.2024р. 377 811,00грн.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши клопотання про забезпечення позову та застосування зустрічного забезпечення, суд вбачає підстави для вжиття заходів забезпечення позову та відсутності підстав для застосування зустрічного забезпечення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьоїстатті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18), а також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 13 грудня 2021 року у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21).

У рішенні від 19 березня 1997 року заява № 18357/91 у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до частини четвертоїстатті 10 ЦПК Українитастатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Отже, суд в цій ситуації вбачає легітимну мету забезпечення позову через вжиття законних тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення у контексті конвенційних гарантій права кожного на справедливий суд, ст. 6 ЄСПЛ.

Частиною третьою статті 12 і частиною першою статті81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що забезпечення позову по суті це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів і задоволених вимог позивача, тоді як з метою уникнення негативних наслідків для себе, відповідач може здійснити відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що призведе до істотного ускладнення чи взагалі унеможливить виконання рішення суду, та/або негативно впливе на ефективність захисту прав та інтересів позивача.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення.

Заява містять достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, що також підтверджується копію попереднього договору від 19.01.2024р. на квартиру АДРЕСА_2 , наданої представником відповідачки ОСОБА_2 ..

Спосіб забезпечення позову, обраний заявником, є співмірним із позовними вимогами.

Так, у разі відчуження відповідачем спірного об`єкту нерухомого майна, будуть порушені права позивача на ефективний захист, внаслідок чого під загрозою опиниться виконання основного завдання цивільного судочинства, передбаченого ст. 2 ЦПК України, що є пріоритетом для суду та учасників судового процесу.

Правовий інститут забезпечення позову покликаний саме на запобігання можливому відчуженню майна, на яке накладено арешт.

Суд також встановлює, що наразі відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, у зв`язку з тим, що позивачка є громадянкою України та в неї є в наявності майно для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову у повному обсязі та відмови у задоволені клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивачки про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) власником якої є ОСОБА_2 .

У задоволені клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала підлягає негайному виконанню з часу її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Р. Д. Абухін

30.01.2024