Дата документу 26.02.2024
Провадження № 2-др/334/15/24
26 лютого 2024 року місто Запоріжжя
Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Коломаренко К.А., за участю секретаря судового засідання Цілінко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката Сніжко Романа Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
за результатами розгляду цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Український графіт» про стягнення моральної шкоди,
за участі: представника позивача - адвоката Сніжко Р.В., представника відповідача - адвоката Смірнової І.Г.
20 листопада 2023 року до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Український графіт» про стягнення моральної шкоди, в якій позивач просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український графіт» на його користь моральну шкоду у зв`язку з отриманням професійного захворювання в розмірі 100 000,00 гривень.
Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 06.02.2024 року у справі №334/10665/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Український графіт» на користь ОСОБА_1 одноразову грошову суму в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок як відшкодування моральної шкоди. Стягнуто в дохід держави з Приватного акціонерного товариства «Український графіт» судовий збір у розмірі 644 грн. 16 коп.

Під час судового розгляду сторонами заявлено про подання доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

12.02.2024 року до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява адвоката Сніжко Романа Васильовича, подана в інтересах ОСОБА_1 , (вх.№4687/24 від 12.02.2024 р.) про ухвалення судом додаткового рішення у справі №334/10665/23, в якій просить стягнути з відповідача ПрАТ «Укрграфіт» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18 000,00 грн.

22 лютого 2024 до суду від представника відповідача адвоката Смірнової І.Г. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якій представник позивача просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу. В обґрунтування зазначає, що в порушення вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України, представником позивача не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Складання додаткових пояснень не є обов`язковим, а тому представником позивача безпідставно заявлено до стягнення послугу щодо написання та подання до суду процесуального документа, не передбаченого нормами чинного законодавства. Зазначена справа є малозначною, судова практика щодо вказаною категорії справ є напрацьованою, сталою та не змінюваною вже тривалий час, і не потребує детального вивчення проблеми, аналізу законодавства та розроблення стратегії ведення справи, а відтак загальна вартість витрат на професійну (правову) допомогу є завищеною та не може бути оцінена в розмірі 18000 гривень.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Сніжко Р.В. просив заяву задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Смірнова І.Г. просила відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі з підстав, викладених у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу.

Розглянувши заяву ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, заслухавши думку учасників процесу, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 137 зазначеного Кодексу, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині другій статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Проте, у частині третій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин четвертої, п`ятої та дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії/ бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, надано копії наступних документів: договору про надання правничої (правової) допомоги №б/н від 28.06.2023; додатку №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги; акту про надання правничої (правової) допомоги від 08.02.2024 року.

Так, 28.06.2023 року між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Сніжко Романом Васильовичем (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №б/н від 28.06.2023 року (а.с.170).

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої (правової) допомоги адвокат зобов`язується надати клієнту усіма законними методами та способами правничу (правову) допомогу в цивільній справі за позовом до ПрАТ «Укрграфіт» про стягнення моральної шкоди, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу (правову) допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання на умових, визначених Договором.

Згідно п. 2.4.1 договору про надання правничої (правової) допомоги, клієнт зобов`язаний сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк погоджені між ними.

Відповідно до п. 4.2 договору про надання правничої (правової) допомоги, гонорар адвоката за надання правничої (правової) допомоги за цим Договором встановлений в додатку №1 до цього договору.

У відповідності до п.2 додатку №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.06.2023 року, витрати на професійну правничу допомогу адвоката складають 18 000,00 гривень.

Згідно п. 3.1, п. 3.2 додатку №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.06.2023 року, оплата витрат за надання правничої (правової) допомоги здійснюється на умовах 100% оплати в строк до 31 березня 2024 року. Сплата узгодженої сторонами суми витрат здійснюється клієнтом в готівковій або безготівковій формі, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на рахунок адвоката в банківській установі.

На виконання договору сторони підписали акт про надання правничої (правової) допомоги від 08.02.2024 року, відповідно до якого сторони погодили, що вартість винагороди, яка підлягає оплаті за надані послуги, складає 18 000,00 грн. та згідно опису послуг, наданих адвокатом, вказали, що адвокатом надані такі послуги: зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи; правовий аналіз наданих клієнтом документів (доказів); пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах; складання позовної заяви; підготовка доказів до позовної заяви (додатків до позову); подання позовної заяви до Ленінського районного суду м. Запоріжжя; ознайомлення з відзивом на позовну заяву та додатками до нього; складання відповіді на відзив; ознайомлення з запереченнями і додатками до нього; складання додаткових пояснень; складання заяви про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу; участь у судових засіданням при розгляді справи в Ленінському районному суді м. Запоріжжя.

Дослідивши вказані документи, суд встановив, що в акті приймання-здачі наданих послуг від 08.02.2024 адвокатом не зазначено кількість витраченого адвокатом часу та окремої вартості кожної з наданих послуг. Надані адвокатом послуги у виді зустрічі з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, правового аналізу наданих клієнтом документів (доказів), пошуку та аналізу законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання позовної заяви, підготовки доказів до позовної заяви (додатків до позову) охоплюється однією послугою з підготовки позовної заяви та не може бути оцінено окремо. Також, судом враховано, що у постанові Верховного Суду від 02.02.2024 року у справі №910/9714/22 висловлено правову позицію про те, що заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною, у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Крім того, подання позовної заяви до Ленінського районного суду м. Запоріжжя не є наданням правової допомоги, а носить технічний характер.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, та розгляд справи в спрощеному провадженні відповідно до вимог ч. 4 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, за відсутності відомостей про витрачений ним час на надання таких послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Відтак, суд дійшов висновку, що враховуючи категорію спору та зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, співмірною є компенсація витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись статями 133, 134, 137, 141, 174, 246, 259, 270, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву адвоката Сніжко Романа Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (, місцезнаходження: 69006, м. Запоріжжя: вул. Північне шосе, буд. 20) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 5 000 (п`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяви - відмовити.

3. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: Коломаренко К. А.